Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. [PERSON] (далі-позивач)через свого\~представника адвоката\~Костюченко Владислава\~Костянтиновичазвернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі\~відповідачка)про виключення відомостей з актового запису № 315 від 01.10.2020 року про народження дитини [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначили, що згідно з інформації свідоцтва про народження позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] , про що Шосткинським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Суми) складений актовий запис від 01 жовтня 2020 року № 315. Сторони у шлюбі не перебували та не перебувають, походження дитини від батька визначено за заявами позивача та відповідачки згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу. Позивач стверджує, що після народження дитини в ході сварки відповідачка його поставила перед фактом, що дитина не від нього. Таким чином, у позивача виникли сумніви стосовно батьківства, в разі непідтвердження батьківства він бажає виключити з актового запису про народження дитини відомості про себе, як про її батька, покликаючись на передбачений порядок відповідно до вимог ст. 136 СК України. Відповідачка правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, під час судового засідання 02.09.2025 зазначила, що позивачу було відомо про той факт що дитина не має з ним кровної спорідненості. Просила надати час для підготовки клопотання про виклик свідків, проте такого не подала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 06.09.2024 року цивільну справу було прийнято з Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.06.2024 року про направлення за підсудністю. (а.с.22) Розгляд справи за участі представника позивача проводився в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду від 14.10.2024, 17.01.2025, 25.09.2025 (а.с.32, 57, 89). Ямпільський районний суд Сумської області 15.10.2024 року розглянув клопотання позивача, та постановив призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинив. (а.с.38) Провадження у справі відновлено 26.12.2024 року. (а.с.48) Повторно на підставі ухвали суду від 29.01.2025 призначено проведення судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено (а.с.60-61). Суд своєю ухвалою від 17.07.2025 року відновив провадження у справі (а.с.75). Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00044682255 від 23.04.2024 який видано четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відомості про дитину [PERSON] [INFO] яка народилась в м.Шостка Сумської області, внесені згідно актового запису про народження №315 від 01.10.2020 внесеного Шосткинським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Суми), батьками записані: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (а.с.5-5зв.) Згідно з копії свідоцтві про народження виданого 25.04.2024 року повторно (серія [NUMBER] ), [PERSON] яка народилась [INFO] в м.Шостка Сумської області, відомості про батьків: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 4зв.) На виконання ухвали суду від 15.10.2024 експертна установа ТОВ «Мама Папа» 02.12.2024 року скерувало до суду інформацію про те, що [PERSON] з`явився у призначений час, у нього було взято зразки, він пройшов ідентифікацію та фотофіксацію. [PERSON] разом з дитиною [PERSON] не з`явилась, хоча повідомлялась про необхідність явки належним чином, оскільки повідомлення яке надсилалось рекомендованим листом, отримала особисто. Враховуючи що для проведення молекулярно-генетичної експертизи на встановлення спорідненості на рівні батько дитина, необхідно мати зразки як від передбачуваного батька, так і від дитини [PERSON] зразки відсутні, ухвалу суду залишено без виконання. (а.с.44) Від ТОВ «Мама Папа» на адресу суду 09.07.2025 року надійшла відповідь щодо залишення без виконання, ухвали суду від 29.01.2025 року про повторно призначену судову молекулярно-генетичну експертизу, з тих самих підстав що і попередню. (а.с.69-74). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.04.2024 року [PERSON] [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.82) Для встановлення особи позивача було долучено до матеріалів справи копію паспорта громадянина України (серія [NUMBER] ), [PERSON] [INFO] , уродженця м.Шостка Шосткинського району Сумської області. (а.с.7-7зв.) Особу відповідачки [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) встановлено відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] . (а.с.4). Мотиви суду та застосовані норми права. Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України). При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20. Тобто, предметом у справах про оспорювання батьківства є саме відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Судом установлено, що відомості стосовно дитини [PERSON] , [INFO] внесені відповідно до вимог ст.126 СК України. Під час розгляду у судовому засіданні клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, 15.10.2024 року відповідачка не висловила заперечень щодо проведення такого дослідження, проте до експертної установи разом із дитиною не з`явилась. Повторно, для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи призначеної ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області, відповідачка разом із донькою не з`явилась, про будь які поважні причини що перешкоджали у наданні біологічного матеріалу експертній установі [PERSON] суду не повідомила. Двічі, про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] була належним чином повідомлена судом, про що свідчать розписка про отримання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме: ухвалу суду від 15.10.2025 та 29.01.2025 (а.с. 41, 65) Однак, у визначений час відповідачка без жодних поважних причин ухилилася від участі в експертизі, для відібрання експертом біологічних зразків разом із дитиною не з`явилася, тому призначена судом біологічно-генетична (молекулярно-генетична) експертиза не була проведена. У судовому засіданні судом відповідачці були роз`яснені наслідки ухилення від участі в експертизі, які визначені ст. 109 ЦПК України. Статтею 109 ЦПК України передбачено, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зміст ч. 1 т. 109 ЦПК України свідчить про наявність у суду дискреції щодо можливості визнання факту для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмові у його визнанні, в разі ухилення учасника справи від її проведення, якщо без цього провести експертизу неможливо. Так у судовому засіданні 02.09.2025 року [PERSON] повідомила суд про те, що [PERSON] , не має кровної спорідненості із дитиною [PERSON] , проте був обізнаний про це під час реєстрації актового запису про народження. Зазначала що є свідки, які можуть підтвердити цей факт, але під час розгляду справи відповідачка клопотання про виклик та допит свідків не заявляла, їх участь в судове засідання не забезпечила. Відповідно до ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За правилами ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Статтею 82 ЦПК України передбачено підстави звільнення від доказування, зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже суд із показів відповідачки установив, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , таким чином є підстави для фактичного оспорювання батьківства позивачем відповідно до ст.136 СК України. Натомість, [PERSON] не довела суду належними доказами, що позивач був обізнаний що не є біологічним батьком [PERSON] , тому не має підстав для звернення до суду із заявою про оспорювання батьківства відповідно до ч.4 ст.135 СК України. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"). Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком [PERSON] , та дитиною [PERSON] [INFO] , у зв`язку із чим відомості про [PERSON] , як батька дитини мають бути виключені з актового запису про її народження. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору потрібно стягнути з відповідачки.

Outcome: approved