Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

22 липня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у зв`язку з навчанням повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання [PERSON] у Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка, до закінчення дочкою навчання, оскільки дочка потребує матеріального забезпечення у зв`язку з навчанням. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Кравчук В.М. будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву якою просить розгляд справи здійснити без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, а також шляхом надсилання повідомлення на електрону адресу зазначену ним в електронній формі звернення громадян, однак будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, яке призначено на 27 серпня 2025 року та 09 жовтня 2025 року надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно.\~Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Попри те, що конституційне право насудє правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого від 06.10.2021 року свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №260, а також копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.06.2022 року. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] досягнула вісімнадцятирічного віку [INFO] та згідно довідки Київського столичного університета імені Бориса Гринченка №2-471/25 від 15.07.2025 року, [PERSON] навчається на 2 курсі у Київському столичному університеті імені Бориса Гринченка, на денній формі навчання. Початок навчання 02.09.2024 року. Термін закінчення навчання 30.06.2028 року. Відповідно до п.1 копії договору №2-332/24д-ФММХ про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 30.08.2024 року, судом встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 156\~800 грн. Згідно наявних в матеріалах справи копії платіжних інструкції, судом встановлено, що [PERSON] , яка є матір`ю позивача, забезпечує дочку коштами на її потреби під час навчання, що підтверджується призначенням платежу у даних платіжних інструкціях, а саме: на продукти, на абонемент до танцювальної зали, на власні потреби, на візит до приватної лікарні, на харчування і кросівки, на харчування, на штани. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в інституті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, його стан здоров`я. Обставин, які б звільняли відповідача взагалі від обов`язку по утриманню своєї повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в суді не встановлено. З огляду на викладене, з урахуванням сімейного, майнового стану сторін, а також потреби у матеріальній допомозі на період навчання [PERSON] , суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/6 частини з всіх видів його доходу, що не призведе до погіршення майнового стану платника аліментів, та буде достатнім для забезпечення необхідних потреб його дочки в період навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років з огляду на справедливий та розумний розподіл витрат. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального становища та не довів, що він матеріально не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки він є здоровим, працездатним, іншої сім`ї не має. Одночасно із цим при визначені терміну стягнення аліментів суд враховує, що відповідно до наданої позивачем довідки термін повного навчання дитини закінчиться 30 червня 2028 року, тому термін стягнення аліментів, пов`язаних із продовженням навчання визначається у зазначеному терміні, але якщо навчання після вказаного строку і до досягнення дочкою 23 років буде продовжено, вона має право на звернення до суду із відповідними позовними вимогами. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22 липня 2025 року. Оскільки при подачі даного позову позивач звільнявся від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial