Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 35. В обґрунтування позову зазначено, що з 28.04.2010 позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння, категорично різні погляди на життя, виховання дітей, спільний побут. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. При ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, судом встановлено, що: 28 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 35 від 28.04.2010, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис 86 від 03.08.2010 (а. с. 8). Як вбачається з позовної заяви, сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Наданий сторонам судом строк на примирення не призвів до збереження шлюбу. Відповідач при ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду. Дослідивши вище вказані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність та взаємний зв`язок, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань від дружини про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачки, належить стягнути понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved