Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої пенсії. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Управлінням було проаналізовано пенсійну справу відповідача та виявлено, що у неї у зв`язку з приведенням до норм чинного законодавства матеріалів пенсійної справи, за період з 01.03.2023 по 31.07.2023 виникла переплата пенсії в сумі 8294,21 грн. Згідно зі зверненням до Головного управління із заявою від 17.05.2023 [PERSON] було переведено на пенсію в разі втрати годувальника (втрата двох батьків) відповідно до Закону. Заява опрацьовувалась за принципом екстериторіальності в порядку єдиної черги звернень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке опрацьовувало заяву відповідача з наступної дати після смерті годувальників: [PERSON] , дата смерті [INFO] та [PERSON] , дата смерті [INFO] , - тобто з 16.02.2023 та з 28.04.2023, а не з дати подання заяви від 17.05.2023. Головне управління 18.07.2024 переглянуло заяву відповідача від 17.05.2023 про перехід на інший вид пенсії в разі втрати годувальника (втрата двох батьків) та після ретельної перевірки відпрацювало пенсійну справу з 17.05.2023 в результаті чого виникла переплата з 01.03.2023 по 31.07.2023 в сумі 8294,21 грн., про що [PERSON] було повідомлено листом від 18.09.2024. Досудове врегулювання спору не дало бажаного результату. Представник позивача просила стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти (пенсію) в розмірі 8294,21 грн та судові витрати. 07.05.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17.05.2023 [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальників (двох батьків), як інвалід з дитинства. Відповідно до індивідуального перерахунку за період з 01.03.2023 по 31.07.2023 [PERSON] було виплачено 35565,78 грн, переплата становить 8294,21 грн. Позивачем було направлено відповідачу лист із пропозицією сплатити надміру отримані кошти в добровільному порядку у сумі 8294,21 грн. Згідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17, від 08 серпня 2019 року у справі №524/2025/17. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів в їх сукупності. При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Крім того, у §71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04) зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача виплаченої пенсії за період з 01.03.2023 по 31.07.2023 у розмірі 8294,21 грн., з огляду на відсутність зловживань з боку відповідача при нарахуванні позивачем пенсійних виплат. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ця помилка є безпосередньо рахунковою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних функцій, а також що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed