Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У серпні 2025 року позивач ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12 січня 2021 року в розмірі 20483,00 грн., яка складається зі: заборгованості за сумою кредиту - 6700,00 грн., заборгованості за комісіями і відсотками - 13783,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 12 січня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1449321. На підставі погоджених умов договору, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 6700,00 грн., строком на 20 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день. Тип процентної ставки - фіксована. Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «T920», за допомогою ITC товариства, доступ забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». 07 вересня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 1-07092021 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача. 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» на підставі Договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 за плату відступило, а ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07 вересня 2021 року набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 20483,00 грн., з яких: 6700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13783,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 20483,00 грн., яку позивач, користуючись правом правонаступника, просить суд стягнути та судові витрати. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 09 жовтня 2025 року. 08 жовтня 2025 року від представника позивача Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у прохальній частині позовної заяви, представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач не надісилав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що що 12 січня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1449321. На підставі погоджених умов договору, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 6700,00 грн., строком на 20 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.2., п. 1.3., п. 1.4. та п. 2.1. Договору). Пунктом 4.2. Договору передбачений порядок автопролонгації строку кредиту. Кредитний договір було укладено в електронній формі та відповідно до Довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна» кредитний договір № 1449321 від 12 січня 2021 року [PERSON] було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «T920», акцепт договору позичальником здійснювався в інформаційно телекомунікаційній системі https://credit7.ua/. 07 вересня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 1-07092021 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача. 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» на підставі Договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 за плату відступило, а ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07 вересня 2021 року набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 20483,00 грн., з яких: 6700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13783,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. [PERSON] від ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» було направлено Вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором від 13 червня 2025 року, у якій містилося прохання сплатити вказану вище заборгованість упродовж 30 днів. Проте заборгованість на дату подання позову відповідачем погашена не була. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639ЦКУкраїни якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються стороні договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Згідно з долученими до матеріалів справи розрахунками, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за договором № 1449321 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12 січня 2021 року у загальному розмірі 20483,00 грн., з яких: 6700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13783,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем надано суду копії договорів факторингу, витяги з реєстру боржників до договору факторингу, що зі свого боку підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» одержав від первісного кредитора право вимоги по заборгованості. Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» у встановленому порядку також недійсним не визнаний, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 20483,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем до позову додано Договір № 09/07/2025 про надання правової допомоги від 09 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком Сєргієм Валерійовичем та до заяви про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи додано: довіреність від 09 липня 2025 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», яка уповноважує на адвоката Пархомчук С.В. представляти інтереси позивача; Рахунок № 01.10.2025-17 від 01 жовтня 2025 року; акт про отримання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року, де міститься детальний опис обсягу наданих адвокатом позивачу послуг та за яким загальна вартість за послуги з надання правової допомоги адвокатом складає 10500,00 грн.; платіжну інструкцію № 104 від 01 жовтня 2025 року про перерахування коштів у розмірі 10500,00 грн. від позивача адвокату за надання правничої допомоги за вказаним вище Договором про надання правової допомоги. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved