Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 39\~750 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив: - відповідно до реєстру боржників №1та договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит\~№5358258, укладеним 06.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі\~ТОВ «Мілоан»)\~та відповідачем [PERSON] . На час придбання права вимоги за відповідачем обліковувалася заборгованість в розмірі 39750,00 грн, з них 1000 грн основного боргу, 28750 грн за відсотками. Після відступлення права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок первісних кредиторів. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заявлену суму заборгованості та судові витрати у справі, що складаються з 3028 гривень судового збору. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 19.08.2024 на підставі пункту 1 частини шостої статті\~19, частини першої статті\~274 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі скеровано відповідачу на його електронну пошту, що відображено у системі документообігу суду від 22.08.2024. Також копію ухвали про відкриття провадження із копією позовної заяви з додатками надіслано на адресу місця реєстрації відповідача, проте поштове відправлення повернуто до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята\~статті 268 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом. 06.09.2023 [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав на платформі ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №5358258\~на суму 39750,00 грн, строком на 104 дні з 06.09.2023 до 19.12.2023. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити 1000 грн комісії, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредит одноразово (п.1.5.1), і проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1750 грн. за зниженою ставкою 1,25% в день (п.1.5.2) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Знижена процентна ставка застосовується протягом пільгового строку кредитування та строку пролонгації на пільгових умовах. Після спливу строку кредитування нарахування процентів припиняється (п.2.2.3). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000,00 грн., які за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Позичальник вправі неодноразово пролонгувати строк кредитування сплативши комісію за управління кредитом та певну частину заборгованості. Ставка комісії для пролонгації наведена у таблиці (п.2.3.1.1). Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день за стандартною процентною ставкою, якщо продовжує користуватися коштами понад обумовлений строк, але не більше ніж на 60 днів. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на картковий рахунок вказаний клієнтом з використання карти 414949*78(п.2.1). Перед укладенням договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта. Клієнт здійснює оформлення кредиту в Особистому кабінеті на сайті товариства або в мобільному за стосунку підтвердивши прийняття пропозиції товариства на укладення договору, додатками якого є Правила, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надходить на телефонний номер клієнта, а товариство підписує договір кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника товариства (п.п.6.1-6.6.) [PERSON] підписав договір, вказала паспортні дані, електронну пошту, номер мобільного телефону, ідентифікаційний код (а.с.6-13). Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.17) позичальник в період строку кредиту не вносив коштів на повернення заборгованості, комісію не сплачував, договір на пільгових умовах не пролонговував. Проценти за користування коштами у сумі 1000 грн не сплатив. 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 29012024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактор приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників №1, серед них заборгованість за кредитним договором №5358258 з [PERSON] на суму 39750,00 грн (10000 грн - тіло, 28 7500 грн за відсотками,1000 грн комісія). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 641 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (\~стаття 642 ЦК України). Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що договір укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу\~статті 639ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~( далі\~Закону). Згідно зі статтею 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові від 07.04.2021у справі№623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.Суд встановив, що усі три кредитні договори, про які йдеться у справі, за формою відповідають вимогам законодавства, договори підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні договору пройшов ідентифікацію за однаковим ідентифікаційним кодом, паспортними даними, номером мобільного телефону і електронної адреси. Відповідач, підписавши договори, не лише погодив їх умови, але й скористався кредитом, який перерахований на вказаний ним картковий рахунок. Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договором позики і кредитними договорами. Відповідно до\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором. Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надані копію договору факторингу, акт прийому-передачі, реєстру боржників за кредитним договором, тому суд вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтвердило факт переходу до нього права вимагати за переліченими у позовній заяві кредитними договорами. Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості первісним кредиторам, тому враховуючи доведеність позивачем переходу до нього право вимоги позовні вимоги є підставними. При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке. Відповідно до частини першої\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша\~четверта\~статті 1056-1 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач не ставить вимогу про стягнення процентів на підставі\~статті 625 ЦК України, тому суд визначає заборгованість лише в межах строку кредитування за договором. За умовами кредитного договору№5358258 від 06.09.2023 [PERSON] \~отримав 10 000грн, строком на 104 дні до 19.12.2023, під 1,25% в день у період пільгового періоду та 3.00 відсотків протягом поточного періоду, які нараховуються від фактичного залишку за кожен день користування кредитом, з правом пролонгації кредиту на певний строк залежно від суми сплаченої заборгованості і комісії за управління кредитом за ставками наведеними у таблиці (а.с.8 зворот). Матеріали справи не містять доказів пролонгації кредитного договору, оскільки передбачену п.2.3 Договору відповідач комісію не сплачував. Відповідно, станом на 19.12.2023 заборгованість за тілом кредиту становила 10 000 грн, за процентами - в сумі 28750 грн. Вимога про стягнення з відповідача 1000 грн комісії є правомірною з огляду на таке. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом,\~комісії\~та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в\~загальні витратиза споживчимкредитом. В силу частини шостої\~статті 12 Закону України «Про споживчекредитування»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Умови кредитного договору передбачали обов`язок сплатити одноразову комісію в розмірі 1000 грн., проте не були сплачені відповідачем у добровільному порядку. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої\~статті 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК). Відповідно допункту 4частини третьої статті 129Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідач розмір заборгованості не спростував, в свою чергу обсяг наданих суду доказів є достатнім для задоволення позову. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до частини першоїстатті 141ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн..

Outcome: approved