Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.11.2019 між ТзОВ «Займер» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №93248 про надання фінансового кредиту, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тим самим останній підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю їх розуміє, погоджується та зобов`язується дотримуватися. Відповідно до п.1.1 Договору товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, дата надання кредиту - 19.11.2019, строк кредиту -30 днів. Товариство свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику кошти. 28.10.2021 року між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, за яким ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» отримало право грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі, зокрема і до відповідача за кредитним договором №93248. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Кеш Ту Гоу», ні на рахунки попереднього кредитора. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТзОВ «Кеш Ту Гоу». Посилаючись на вимоги чинного законодавства, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 30.06.2025 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 20400 грн., яку і просить стягнути з відповідача, а також сплачені судові витрати у справі. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Відповідачем, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, не подано до суду відзиву на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Судом встановлено, що 19.11.2019 року між ТзОВ «Займер» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №93245 про надання фінансового кредиту, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Відповідно до п.1.1 Договору товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом, строк кредиту -30 днів, стандартна процентна ставка - 2% на добу, дата повернення кредиту - 18.12.2019. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами договору, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується їх дотримуватися. Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Довідкою про ідентифікацію наданою ТОВ «Займер» товариство ідентифікувало клієнта [PERSON] , з яким укладено договір № 93248. Акцепт договору здійснювався позичальником в ІТС через одноразовий пароль KL1529, що був надісланий на його мобільний номер телефону [NUMBER] . Сторонами погоджено Графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту, який містить відомості щодо суми кредиту - 6000 грн, суми нарахованих процентів - 3600 грн, строк надання кредиту - 30 днів, фіксована процентна ставка за день - 2%, суми нарахованої пені (у разі наявності просторочення) - 5% . ТОВ «Займер» свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , дата та час проведення - 19.11.2019, 11:06:05, № транзакції 27415-43634-32568, що підтверджується інформаційною довідкою про переказ коштів ТОВ «Платежі онлайн». Судом встановлено, що 28.10.2021 року між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, за яким ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» отримало право грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників сплативши кошти за відступлені права вимоги. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 93248, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] перед товариством станом на 10.05.2025 складає 20400 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 6000,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 14000 грн. Після отримання прав вимоги ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» не здійснювало жодних нарахувань відсотків, пені, штрафів. З метою досудового врегулювання спору ТзОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» на адресу відповідача була надіслана вимога про виконання зобов`язань та погашення боргу у розмірі 20400грн., а також повідомлення про заміну кредитодавця. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За загальним принципом кожна сторона цивільного спору зобов`язана суду довести свою позицію. Дослідивши докази, суд робить висновок, що 19.11.2019 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням кредитного договору №93248. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи погодив умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками по договору, то на підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду надана виписка з особового рахунку про заборгованість відповідача, здійснена позивачем. Однак, суду не були надані детальні розрахунки заборгованості, тому суд вважає не підтвердженою заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування, неможливо за таких умов. Разом з тим, Договором визначений строк його дії - 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відтак проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 3600 грн., що погоджено сторонами у графіку розрахунків. З урахуванням наведеного суд вважає, вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 14400 грн., які нараховані поза межами строку кредитування, на підставі кредитного договору є неправомірною, натомість вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 3600 грн. за 30 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК«Кеш Ту Гоу» витрати на правничу допомогу складають 10500 грн. На підтвердження цього позивачем до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, додаткову угоду до Договору від 29.12.2024, довіреність від 30.12.2024, акт про отримання правової допомоги від 28.07.2025, платіжну інструкцію №39486, рахунок № 28.07.2025-32. Суд зазначає, що дана категорія справ є поширеною, а сама по собі позовна заява є не складною та не потребує особливих затрат часу на її складання, а сама справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи конкретні обставини справи, що розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, що в порядку наданої правової допомоги адвокатом було написано і подано до суду лише один документ, який потребував значної попередньої підготовки і зібрання доказів, - це позовну заяву з додатками, суд робить висновок, що витрати на правничу допомогу мають бути зменшені та складати 5500 грн. Це відповідає критерію їх розумності і є співмірними із складністю справи та виконаними роботами. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. підлягають стягненню з відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1139,95грн. (9600 х 2422,40 / 20400)

Outcome: partial