Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

10 жовтня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява обґрунтована тим, що 31.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6718573. 13.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 13.02.2024 до договору факторингу № 13022024 від 13.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 25 119 грн., з яких: 9 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 119 гривень сума заборгованості за пенею, штрафами. З моменту отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , а саме з 13.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на положення статті 639 ЦК України, ч. ч. 1, 3, 4, 7, 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», позивач уважає, що зазначені вище кредитні договори були підписані електронним підписом позичальника, відтворені шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на мобільний номер телефону [PERSON] , зазначений в цих кредитних договорах. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача суму заборгованості, а саме: 1) за кредитним договором № 6718573 у розмірі\~ 25 119,00 гривень, з яких: 9 000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 119,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 10.10.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О. подала заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача та прохала задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Яременко О.Є. подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Позов не визнається відповідачем. Відповідач не отримував кредитних коштів у визначених у позові сумах та у вказаних кредиторів. Кредитних договорів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом накладення електронного підпису не укладав. Щодо наявних у справі договорів, то вони не підписувалися відповідачем. Тому адвокат Яременко О.Є. прохав суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суду надано копію електронного договору про споживчий кредит\~ № 6718573 (індивідуальна частина) від 31 травня 2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на визначених цим Договором умовах, на визначений п.1.3. Договору строк, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній в п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с.4-8). Відповідно до пункту 1.2, підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3, пункту 2.1 Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 9 000,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 360 днів з 31.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти\~\~ № [NUMBER] . Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 01.06.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 30.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно пункту 1.4 Договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 01.06.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 30.06.2023 (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати позичальника за стандартою процентною ставкою складають: 73 476,00 грн. - сума платежів за розрахунковий період; 64 476,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 29 653,85 грн. - реальна річна процентна ставка; 73 476,00 грн. -загальна вартість кредиту. Усі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період, так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору. У підпунктах 1.5.1. - 1.5.3. пункту 1.5. Договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 452,26 грн., яка нараховується за ставкою 1,99 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 532,91 гривень, які нараховуються за ставкою 1,692 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду:\~ 63 670,05 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п.1.6. Договору). 13.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників (а.с.12-13). Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 1.2 Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 13.02.2024 до договору факторингу № 13022024 від 13.02.2024, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 25 119 гривень, з яких:\~ 9 000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 16 119 гривень заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості (за період з 13.02.2024 по 31.08.2023), [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 6718573 у розмірі 25 119 гривень, з яких: 9 000 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 16 119 гривень заборгованість за відсотками (а.с.16). Позивач стверджує, що зазначені вище кредитні договори були підписані електронним підписом позичальника, відтворені шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на мобільний номер телефону відповідача, про що свідчить розділ «Реквізити та підписи сторін». Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 1 ст. 1047 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України, договір позики, коли позикодавцем є юридична особа, а також кредитний договір (у всіх випадках) укладаються у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами ч. ч. 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 цього Закону встановлено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У статті 5 цього Закону вказано, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом статтей 6, 7 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року (справа № 910/1162/19) та від 19.01.2022 року (справа № 202/2965/21). Так, на підтвердження укладення спірних кредитних договорів позивачем надані суду їх паперові копії. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.12.2024 зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надати суду в електронному вигляді засвідчені електронними підписами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] , прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», оригінали електронних примірників оспорюваних кредитних договорів з обов`язковими реквізитами та з усіма додатками до них; докази надсилання [PERSON] алфавітно-цифрової послідовності в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо кредитних договорів. На виконання даної ухвали представник позивача надіслав заяву, в якій зазначено, що надати суду в електронному вигляді засвідчені електронними підписами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] , прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», оригінали електронних примірників оспорюваних кредитних договорів з обов`язковими реквізитами та з усіма додатками до них не виявляється можливим, оскільки кредитні договори підписувались безпосередньо з первісними кредиторами, а саме: ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не являлось стороною кредитних договорів. Надати суду докази надсилання [PERSON] алфавітно-цифрової послідовності в інформаційно-телекомунікаційній системі не виявляється можливим у зв`язку з тим, що витребувані докази не передаються за договором факторингу та містяться безпосередньо на сайті первісних кредиторів та в особистому кабінеті відповідача. В разі не направлення відповідачу алфавітно-цифрової послідовності, підписання кредитного договору є неможливим. З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи паперові копії спірних кредитних договорів не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договорів між відповідачем та кредиторами. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачці, підтвердження останньою пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Суд звертає увагу на те, що відповідач при укладенні оспорюваних кредитних договорів з первісними кредиторами в обов`язковому порядку мав би здійснювати набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері для подальшого долучення до кредитних договорів. Отже, суд приходить до висновку про неукладеність оспорюваних кредитних договорів в електронній формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження № 61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісних кредиторів ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнім надано, зокрема, договори факторингу, реєстри боржників, акти приймання-передачі реєстрів боржників. Дані докази доводять перехід прав вимоги від первісних кредиторів до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів. Позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Таким чином, відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам позбавляє суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі. Враховуючи, що кредитний договір є реальним, так як згідно з положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей, надання доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на зазначений в договорі рахунок позичальника для висунення і доведення вимоги позивачем (новим кредитором) про стягнення з боржника є обов`язковим. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів відповідачу за спірними кредитними договорами та наявності у відповідача боргу за цими договорами позивач надав відповідні розрахунки заборгованості. Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 (№ 6-16цс15). Пункт 51 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Пунктом 52 Розділу 3 Положення передбачено, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Відповідно до пункту 62 Положення, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 в справі № 200/5647/18. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed