Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Богородчанської селищної ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті дружини [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. При житті дружина заповіту не склала. На день смерті дружина проживала у їхній спільній квартирі, що в [ADDRESS] , однак не була зареєстрована, фактично на день смерті вона ніде не була зареєстрована. Після смерті дружини із заявою про прийняття спадщини не звертався, бо вважав, що прийняв її автоматично фактом постійного проживання. Після звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав у липні 2025 року він отримав відмову у зв`язку з тим, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому просив його поновити. Позивач у судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву, у якій клопотав провести розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідача Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, подав суду заяву у якій вимоги позову визнав, просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оскільки представник відповідача позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Спадщина відкрилась в день її смерті відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. За життя [PERSON] не склала заповіт. На день смерті [PERSON] фактично проживала в [ADDRESS] , хоча не була зареєстрована за вказаною адресою. Згідно з повідомленням Богородчанської селищної ради на момент смерті [PERSON] [INFO] у квартирі за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] у реєстрі територіальної громади відсутня. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1996 року квартира за адресою на [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової ) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. [PERSON] після смерті дружини вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що прийняв спадщину фактом спільного проживання. На його звернення про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Любінець О.П. листом від 16 липня 2025 року повідомила про те, що ним пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України та рекомендовано звернутися до суду для продовження терміну прийняття спадщини після смерті дружини. Співвласники вказаного майна [PERSON] та [PERSON] у поданих письмових поясненнях не заперечили проти визначення батькові додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вони до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав не зверталися та такого наміру не мають. Батько не звертався за оформленням спадкових прав після смерті матері, оскільки вважав, що набув її фактом спільного проживання, так як мати проживала разом з ними в тій же квартирі, співвласницею якої була. Причини того, що мати знялася з реєстрації місця проживання їм не відомо. На даний час позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Після відкриття спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Також вищевказаними правовими висновками роз`яснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути розцінені як поважні. З огляду на викладене, враховуючи поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] тривалістю два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved