Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

у квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за: спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 9 646,86 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1 254,09 грн, три проценти річних у розмірі 312,40 грн; спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8 038,21 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1 044,97 грн, три проценти річних у розмірі 260,31 грн; спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 57 171,21 грн, інфляційну складову в розмірі 7 214,73 грн, три проценти річних у розмірі 1 838,13 грн, пеню в розмірі 1 002,46 грн; спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 9 392,54 грн, інфляційну складову в розмірі 1 404,30 грн, три проценти річних у розмірі 362,48 грн, пенюв розмірі 198,45 грн; абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 317,68 грн; абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн, а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.05.2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року - з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 року в зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Будинок за адресою: [ADDRESS] під`єднано до мереж тепло- та водопостачання, як наслідок, його під`єднано до внутрішньо-будинкової системи тепло та водопостачання. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг КП «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511). У приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі, які є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідачі не сплачувализа спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чиму них виникла заборгованість. При цьому, в зв`язку з простроченням оплати послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постачання теплової енергії та гарячої води, [PERSON] , [PERSON] повинні сплатити пеню відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і 3% річних, та інфляційні втрати згідно з вимогами ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, КП «Київтеплоенерго» просить позов задовольнити. Ухвалою від 18.04.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 05.05.2025 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] , [PERSON] зазначають, що не є власниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та сторонами договору, в зв`язку із чим не можуть бути відповідачами в указаній справі; за тривалий період після встановлення лічильників КП «Київтеплоенерго» ігнорував їх і власників прохання та не надав акт звірки заборгованості з помісячним розподілом, зокрема по гарячому водопостачанню, тоді як в квартирі в зв`язку з встановленням бойлера гаряча вода не використовується з 2014 року; незважаючи на повірені лічильники, борг не зменшується, а сплата заборгованості призупинена до можливої їїсплати за весь трирічний період строків позовної давності; вказаний позов не може бути предметом спрощеного позовного провадження. 22.05.2025 року до суду від відповідачів надійшли заперечення, в яких [PERSON] і [PERSON] вказують, що позивачем нараховано плату за завищеними розмірами та пропущений строк позовної давності щодо частини заявленого боргу; позивач ухилявся від взаємозвірки за лічильниками власників тепла та гарячої води, що у визначеному порядку встановлено і своєчасно повірено (остання повірка проведена у травні 2024 року), що призвело до виникнення боргу; оскільки сума заявленого боргу є значно завищеною та не відповідає лічильникам і вказаним сумам у квитанціях, що надсилалися КП «Київтеплоенерго», є необхідність зобов`язати позивача надати нові належні розрахунки боргу та інфляційної складової та пені в бік зменшення, крім того на вказані вимоги за періоди 2022-2023 років діяв мораторій, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд зазначає, що вказана справа, яка є предметом розгляду, до категорій спорів для яких законом передбачено розгляду в порядку зального позовного провадження, не відноситься. У цій справі зустрічного позову не подано. Кількість учасників у даній справі не впливає на їх можливість надавати письмові заяви у справі. Також суд наголошує, що спрощене провадження (як з викликом, так і без виклику сторін) спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Сторонам під час розгляду вказаної справи судом надана можливість викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення в письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, і в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України. Також судом сторонам забезпечено можливість на подання усіх наявнихуних доказів безперешкодно в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні). З наявних матеріалів справи необхідності проведення судового засідання (в т.ч. підготовчого) не вбачалося. Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагали здійснення судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Отже, суд розглядає справу за наявними в справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 01.05.2018 року мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надаються КП «Київтеплоенерго». Відповідачі [PERSON] з 21.06.2012 року, а [PERSON] з 06.04.2016 року та по цей час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тому відповідно є споживачами житлово-комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 року з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 року послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в указаному житловому приміщенні. Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. З наданих позивачем копій актів прийняття теплового вузла обліку, про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, перевірки стану вузла обліку теплової енергії споживача, та корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, встановлено, що для будинку за адресою: [ADDRESS] , безперебійно надавались послуги з 01.05.2018 року з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 року послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Правовідносини з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, з 01.05.2018 року на них поширювалася дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. На виконання вимог Закону від 24.06.2004 року КП «Київтеплоенерго» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Такий договір є договором приєднання, а отже може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Отже, квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 68 ЖК України, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року в справі № 6-59цс13). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року в справі №755/14208/17-ц, постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року в справі № 751/3840/15-ц. Згідно з розрахунками позивача за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021року послуги з централізованого опалення сума заборгованості становить 9 646,86 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води сума заборгованості становить 8 038,21 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії сума заборгованості становить 57 171,21 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води сума заборгованості становить 9 392,54 грн. Відповідно до розрахунків сума заборгованості за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії заборгованість становить 1 317,68 грн, а за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води заборгованість становить 689,15 грн. Що стосується наданих відповідачами до відзиву документів, то вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] встановлені лічильники обліку, які 29.05.2024 року опломбовано працівником РВЗ № 5, а саме: гарячої води, покази на час пломбування - 0,151 куб м., та теплової енергії, покази на час опломбування 38,173HWh. Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Частиною 2 п. 14 Правил встановлено, що показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Незалежно від споживання чи не споживання послуги в розрахунковому періоді, в контексті ч. 2 п. 14 Правил, показання споживачем повинні передаватися щомісяця. Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку виконавцю відповідних комунальних послуг. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку з усіма споживачами будівлі. Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є, окрім встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами, а й наявність у квартирі лічильників обліку води та теплової енергії та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з існуючими тарифами. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, в тому числі за спожиті від КП «Київтеплоенерго» з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 57 171,21 грн та за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 9 392,54 грн. Вказані суми заборгованості позивачем нараховані по 28.02.2025 року. Разом з тим, з наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на травень 2024 року (лічильник опломбовано 29.05.2024 року) та лютий 2025 року (кінцевий строк нарахування заборгованості) розмір заборгованості за послуги з постачання гарячої води є незмінним та становить 9 392,54 грн, хоча оплати відповідачами за цей період не проводилися. Однак, з матеріалів, наданих позивачем до позовної заяви неможливо з`ясувати як саме з 29.05.2024 року нараховувалась відповідачам заборгованість за послуги постачання теплової енергії, зокрема: за середніми показниками чи проведено розрахунок за показниками квартирного приладу обліку. Відповіді на відзив [PERSON] та [PERSON] від позивача на спростування доводів відповідачів та підтвердження своєї правової позиції до суду не надходило. Оцінюючи надані позивачем розрахунки, суд виходить з того, що такі можуть бути належним та достатнім доказом виключно у разі, якщо кожне відображене в них значення підтверджено та доведено позивачем та не спростоване відповідачами під час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, позивач не довів, що здійснені розрахунки боргу за послуги з постачання теплової енергії складають дійсну і правильну підсумкову суму боргу, починаючи з 29.05.2024 року (опломбування лічильника теплової енергії). За таких обставин, розрахунок в цій частині, наданий суду позивачем, за своєю суттю викликаєв суду сумнів у його достовірності, оскільки на підставі цього документа суд позбавлений можливості встановити дійсну, правильну та точну вартість послуги з постачання теплової енергії за цей період, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 53 551,19 грн (розмір заборгованості згідно з розрахунком позивача станом на червень 2024 року). Інших доказів на підтвердження обставин про встановлення в квартирі відповідачів приладів обліку теплової енергії та гарячої води до 29.05.2024 року [PERSON] та [PERSON] не надали. Згідно з ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже отримують житлово-комунальні послуги та є їх споживачами. Посилання [PERSON] , [PERSON] на те, що власниками вказаного житлового приміщення є інші особи та такі особи, а не вони споживали відповідні житлово-комунальні послуги у період, за який виникла заборгованість жодним чином не підтверджені, так само як і відсутні докази того, що відповідачі відмовилися в установленому порядку чи не споживали наданих позивачем житлово-комунальних послуг, а за змістом ч. ч. 5,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг, оплату яких вони вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості, з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості за спожиті: з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 9 646,86 грн; з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8 038,21 грн; з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 53 551,19 грн; з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 9 392,54 грн, а також за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 1 317,68 грн та за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн, в загальному розмірі 82 635,63 грн. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачів на його користь: інфляційної складової боргу, трьох відсотків річних та пені. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 05.03.2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», абзацом 1 п. 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. 29.12.2023 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», якою, зокрема, абзац 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в новій редакції. До припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285). Вказана постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 набрала чинності 30.12.2023 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 року № 309 (який був чинний у період, за яким розраховано інфляційну складову та 3% річних), яким був встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначено, що м. Київ входило до вказаного переліку лише в період з 24.02.2022 року по 30.04.2022 року. Відтак, КП «Київтеплоенерго» мало право на нарахування відповідачам інфляційної складової та трьох відсотків річних з 01.02.2024 року по 28.02.2025 року. Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. До матеріалів позовної заяви позивачем долучені відповідні розрахунки: інфляційної складової боргу в розмірі 1 254,09 грн, трьох процентів річних у розмірі 312,40 грн, нараховані на заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення;інфляційної складової боргу в розмірі 1 044,97 грн, трьох процентів річних у розмірі 260,31 грн, нараховані на заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води; інфляційної складової в розмірі 1 404,30 грн, трьох процентів річних у розмірі 362,48 грн, а також пені в розмірі 198,45 грн, нараховані на заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі, які відповідають вищезазначеним вимогам законодавства та відповідачами не спростовані, що становить загальний розмір 4 837,00 грн. Поряд із цим, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії в розмірі 53 551,19 грн, то інфляційна складова, три проценти річних і пеня розраховуються, виходячи саме з цієї суми, та становлять відповідно: 6 860,25 грн - інфляційні втрати, 3 % річних - 1 730,15 грн і пеня 890,23 грн. Загальна сума інфляційної складової, трьох процентів річних і пені, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача становить 14 317,63 грн. Щодо клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.03.2020 року № 1236 (зі змінами) на території України введено карантин з 12.03.2020 року, дію якого припинено 30.06.2023 року. Одночасно суд враховує, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У постанові від 07.09.2022 року у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив про те, що в п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином загальні строки позовної давності визначені ст. 257 ЦК України продовжувались на строк дії карантину та зупинився на строк дії воєнного стану. Отже, не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких не відбувся з 12.03.2017 року. Із вказаним позовом позивач звернувся до суду в квітні 2025 року. Оскільки вимоги позивачем заявлено за період, починаючи з 01.05.2018 року, тому встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності позивачем не пропущений. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідачі не надали доказів про виконання своїх обов`язків щодо сплати за надані послуги, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних в загальному розмірі 96 953,26 грн. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» (95,85 %), судові витрати зв сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 2 902,34 грн, тобто по 1 451,17 грн з кожного.

Outcome: partial