Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] , в особі представника адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розділ майна, яке є об`єктом права спільною сумісної власності подружжя. В подальшому,30.05.2024, позивачем було змінено предмет позову на стягнення грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що сторони у період з 10.03.2012 по 10.07.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі подружжям за спільні кошти з сімейного бюджету було придбано: 2 автомобіля: - MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір: чорний, об`єм двигуна: 2360, тип авто: легковий, тип кузова: Універсал-b; - MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] , колір: білий, об`єм двигуна: 1998, рік випуску: 2016, тип кузова: Універсал-b. Зазначені автомобілі є спільно сумісною власністю подружжя, придбано за договором купівлі продажу та оформлено на відповідача для потреб сім`ї. Автомобілі перебували у користуванні відповідача. Перебуваючи у шлюбних відносинах, [PERSON] без згоди його дружини продав спірні автомобілі MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] за 45755 грн та MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] за 52755 грн. Проте, висновком Спеціаліста авто-товарознавця [PERSON] від 14.05.2024 визначено середню ринкову вартість автомобіля марки MAZDA CX-3 державний номер [NUMBER] , яка станом на 12 травня 2023 становить 474300 грн. Середня ринкова вартість автомобіля марки MITSUBISHI OUTLENDR державний номер [NUMBER] , станом на 23 травня 2023 року,становить 495510 грн. Представник позивача зазначає, що реалізація спільного майна подружжя автомобілів відбулась за непомірно заниженою ціною з наміром отримання фіктивного нібито прибутку від продажу автомобілів за наявності позову про спір у поділі автомобілів. Вартість компенсації визначена наступним чином 474300 грн (MAZDA CX-3) + 495510 грн (MITSUBISHI OUTLENDR) = 969810/2= 484905 грн. Позивач з метою реалізувати своє право на стягнення компенсації дійсної ринкової вартості від реалізації спільно сумісного майна подружжя без її згоди, звернулася з позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна на загальну суму 484905 грн. Ухвалою суду від 13.07.2023 відкрито провадження у справ. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.11.2023 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області інформацію щодо транспортних засобів, які належали на праві власності та були зареєстровані за [PERSON] . Ухвалою суду від 19.02.2024 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від ТСЦ 6844 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області інформацію щодо транспортних засобів, які належали на праві власності та були зареєстровані за [PERSON] . Після надходження відповіді на запит суду з ТСЦ 6844 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області, представник позивача адвокат Зубенко О.А. подав заяву про зміну предмету позову у цивільній справі. Ухвалою суду від 31.07.2024 справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Зубенко О.А. позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та наголосив, що на час продажу автомобілів сторони вже не проживали як подружжя і не мали спільного бюджету, їх особові рахунки на отримання соціальної допомоги у Республіці Німеччина були розділені, тому посилання представника відповідача про те, що гроші від продажу автомобілів були витрачені відповідачем на потреби сім`ї, не знайшли підтвердження. Представником відповідача не було надано жодного документа на підтвердження витрати коштів від продажу автомобілів на потреби сім`ї, а також не надано логічного пояснення на питання, чому автомобілі були продані за формальною ціною, яка майже в десять разів менше від реальної вартості автомобілів. Даний факт, на думку позивача, є підтвердженням того, що відповідач фактично ухиляється від розподілу майна подружжя. Відповідач навмисно зменшив вартість автомобіля, зазначивши ціну менше 50000\~грн, щоб не було необхідності отримувати від дружини письмової згоди на продаж спільного майна подружжя. Представник відповідача адвокат Будовська Н.В. із позовними вимогами не згодна, зазначила, що будь-які докази не можуть ґрунтуватися на міркуваннях та припущеннях. На момент відчуження автомобілів сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, і розірвання шлюбу відбулося лише 10.07.2023. У рішенні про розірвання шлюбу не міститься даних про час з якого припинені шлюбні відносини, а тому датою припинення шлюбних відносин слід вважати дату набрання законної сили рішенням про розірвання шлюбу. Наявність у позивача укладеного із адвокатом договору про надання правничої допомоги не свідчить про наявність спору про поділ майна подружжя або припинення шлюбних відносин і спільного проживання, оскільки з тексту договору не можливо встановити за якою конкретно потребою позивачка звернулася за допомогою до адвоката. Позовна заява про стягнення аліментів, це про відносини між батьками щодо утримання дітей та не має жодного відношення до розподілу майна, права чоловіка та дружини, права батьків та дітей вони регулюються різними статтями сімейного кодексу. Щодо кримінального провадження, представник відповідача зазначила, що дана справа не має будь-якого відношення до припинення сторонами ведення спільного господарства, крім того, звернення особи до відповідних органів щодо тілесних ушкоджень повинно бути досліджено з винесенням певного рішення, якого на даний час немає. Щодо вартості проданих автомобілів, представник відповідача пояснила, на той час, коли родина переїхала із трьома дітьми до іншої країни, сума фінансової допомоги від держави не була значною, статки сім`ї не були достатніми, тому автівки були продані з метою утримання родини. Також представник відповідача звернула увагу, на те, що з 2024 року будь-яких процесуальних дій з приводу неправомірності проведення цих угод, позивачкою не вчинялося, що є свідченням того, що остання була обізнана про відчуження автомобілів та прийняла цей факт, оскільки гроші були витрачені на потреби родини. У зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 10 березня 2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 39 (а.с. 6). Шлюб розірвано відповідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2023 року, цивільна справа № 332/2336/23 (а.с. 118-119). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7-9). В період шлюбу, а саме 01.07.2016, був придбаний та зареєстрований за відповідачем автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір: чорний, об`єм двигуна: 2360, тип авто: легковий, тип кузова: Універсал-b, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] (а.с. 90), а також 26.01.2019 був придбаний та зареєстрований за відповідачем автомобіль MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] , колір: білий, об`єм двигуна: 1998, рік випуску: 2016, тип кузова: Універсал-b, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] (а.с. 92). Згідно договору купівлі продажу транспортного засобу 2023/05/116, який був укладений 24.05.2023 року на підставі договору комісії № 2023/05/116 від 23.05.2023 було відчужено автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір: чорний, об`єм двигуна: 2360, тип авто: легковий, тип кузова: Універсал-b за ціною 45755 грн (а.с. 85-90). Згідно договору купівлі продажу транспортного засобу 2023/05/67, який був укладений 16.05.2023 року на підставі договору комісії № 2023/05/67 від 12.05.2023 було відчужено автомобіль MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] , колір: білий, об`єм двигуна: 1998, рік випуску: 2016, тип кузова: Універсал-b за ціною 52755 грн (а.с. 91-94). Згідно довідки СПД [PERSON] № 127 від 14.05.2024 станом на 23 травня 2023 року середня ринкова ціна т/з MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] , становить 495510 грн (а.с. 112). Згідно довідки СПД [PERSON] № 127 від 14.05.2024 станом на 23 травня 2023 року середня ринкова ціна т/з MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] , становить 474300\~грн (а.с. 115). Стаття 16\~ЦК\~України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Норми статей 57, 60\~СК\~України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Конструкція норми статті 60\~СК\~України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У відповідності до частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК\~України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України, де дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст.70\~СК\~України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК\~України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Частиною третьою статті 368\~ЦК\~України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 372\~ЦК\~України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~зазначено, що вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що вказані транспортні засоби були придбані під час перебування в шлюбі позивачки та відповідача, тому являється спільною сумісною власністю подружжя. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача зазначала, що продаж автомобілів був здійснений відповідачем в період шлюбу в інтересах сім`ї та з відома позивачки. Такі доводи суд відхиляє, опираючись на наступне. Відповідно до статті 65\~СК\~України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя, а тому якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. В постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року (справа №756/13976/18) викладено правову позицію, згідно якої у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Крім того, згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання позивачкою письмової згоди на відчуження спірних автомобілів та отримання нею половини коштів від їх реалізації. Матеріали справи також не містять належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що кошти від продажу спірних автомобілів були використані відповідачем в інтересах сім`ї. Зважаючи на те, що [PERSON] здійснив продаж спірних автомобілів без повідомлення про це [PERSON] та без отримання її згоди, тому має відшкодувати частку спільного сумісного майна. При поділі вищезазначеного майна підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя суд не вбачає і виходить з того, що частки дружини та чоловіка є рівними. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: про стягнення з відповідача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме транспортних засобів MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску та MAZDA CX-3, державний номер [NUMBER] , рік випуску: 2016 на загальну суму 484905,00 гривень. Судом прийнято до уваги, що відповідачем не була спростована вартість спірних автомобілів, вказана у позові, іншого звіту надано не було. Суд також не приймає до уваги ціни, які були зазначені безпосередньо у договорах купівлі продажу спірного майна, оскільки вважає їх значно занижені в порівнянні з ринковою вартістю подібного майна, тому не приймає до уваги в якості розрахунку відшкодування компенсації частки спільного майна подружжя. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 4849 гривень 05 копійок.

Outcome: approved