Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

05 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулося до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №211215-016 від 15.12.2021 року у розмірі 104607,39 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №211215-016, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 38 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою відсотків на строк до 15 грудня 2023 року. Зі своєї сторони позивач виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 12 лютого 2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 104607,00 грн., яка складається з; простроченої заборгованості за сумою кредиту - 36235,57 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 68371,82 грн.. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. Відповідачем відзив на позовну заяву не поданий. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, приходить до такого висновку. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 211215-016, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 38 000 грн. цільове призначення якого є перекредитування, зі сплатою відсотків з реальною річною процентною ставкою, відсотків річних 332,04%; сума одноразової комісії 2850,00 грн. Відповідно до п. 2 договору відповідач зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов`язань за цим договором. [PERSON] 15 грудня 2021 року підписано паспорт споживчого кредиту «24 місяці_ReCredit», у якому вказані умови кредитування: сума кредиту 38 000 грн., строк кредитування - 24 місяці, процентна ставка відсотків річних - 155,50%, 140,79%. Відповідно до п.п. 2.1-2.2 договору за користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Плата за користування кредитом, вказана в Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разові проценти вказані в Договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці Договору. Частка основної суми та процентів в цій фіксованій сумі розраховується кредитодавцем згідно Умов кредиту зазначені на першій сторінці Договору. Останній платіж коригується виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів. Процентна ставка за цим договором е фіксованою. Згідно з платіжним дорученням №2773 від 15 грудня 2021 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахував на рахунок [PERSON] перерахувало 35150,00 грн. кредитних коштів згідно КД №211215-016. Позивачем на електронну адресу відповідачки надіслано листа від 25 березня 2025 року, у якому останню повідомлено, що у неї наявна заборгованість за кредитним договором. Зазначені вимоги відповідачем проігноровано та кошти позивачеві не повернуто. Банком проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №211215-016 від 15 грудня 2021 року, з якого убачається, що станом на 12 лютого 2025 року заборгованість становить 104607,39 грн. із них: заборгованість за тілом кредиту - 36235,57 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом - 68371,82 грн.. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 211215-016 від 15 грудня 2021 року, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним договором у повному обсязі [PERSON] суду не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним № 211215-016 від 15 грудня 2021 року. Визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зважає на таке. Як убачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 211215-016 від 15 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] у повному обсязі не погашена, залишок заборгованості складає 104607,39 грн., з яких: 36235,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8371,82 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року, акт прийому-передачі наданих послуг № 3 від 18 лютого 2025 року, в якому зазначено, що вартість послуг позивача за послуги адвоката становить 7000 грн., платіжної інструкції переказу коштів від 18 лютого 2025 року № 6043, згідно якого проведена оплата за надання правової допомоги в розмірі 7000 грн. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає за доцільне вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved