Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

До суду 07.08.2025 в електронному виді надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає, що 25.02.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту за №\~934915, того ж дня відповідачці було перераховано 15 000 грн на її банківську карту. 23.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №\~2307-24, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права Вимоги до Боржників. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №\~934915 від 25.02.2023 становить 27\~556,38 грн, яка складається з наступного: 13\~932,47 грн - заборгованість по кредиту; 13\~623,91 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Тому, покликаючись на статті 512, 514, 625, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 27\~556,38 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000\~гривень. Ухвалою від 12.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.09.2025, у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 09.10.2025. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, клопотань не подавав, у позовній заяві висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом направлення повістки на адресу проживання, відповідно до повідомлення, що повернулося на адресу суду, відсутня, та шляхом завчасного розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, до суду не з`явилася, відзив не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України. Відповідно до п.п.\~2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку із наведеним, суд у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідач [PERSON] 25.02.2023 уклали у письмовій формі Кредитний договір № 934915, підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодила та зобов`язалася виконувати його умови. Заповненням анкети-заяви позичальниця підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п.п. 1.3.- 1.8. Договору, сума кредиту складає 16\~500гривень, строк кредиту 731 днів з кінцевим терміном повернення 25.02.2025 (включно), тип процентної ставки - фіксована, та становить за перший день користування кредитом - 10% в день ( 3650 % відсотків річних), починаючи з другого дня й до кінця строку кредиту 100% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату договору складає 39 792,65 грн. Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Того ж дня, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало на рахунок відповідача суму кредиту 15\~000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 18958 від 25.02.2023. Відповідач належним чином свої договірні зобов`язання не виконав та вчасно кредит не повернув, внаслідок чого сформувалась заборгованість за кредитним договором, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 934615. Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 25.02.2025 загальна заборгованість за кредитом складає 29 846,51 грн, що складається 13 932,47 тіла кредиту, 14\~518,53 - відсотки за користування кредитом, окрім того вбачається, що відповідачка здійснювала часткові погашення кредиту, а саме у розмірі 314,32 грн, 217,72 грн, 275,85\~грн та 259,64 грн, що виключає факт її необізнаності в необхідності плати за користування коштами. Далі, 23.07.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 2307-24, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права Вимоги до Боржників. Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 2307-24 від 23.07.2024, до нового кредитора перейшло і право вимоги за кредитом № 934915 від 25.02.2023. Отже, ТОВ «Діджи Фінанс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості в розмірі 29\~846, 51 грн, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та потягнуло звернення ТОВ «Діджи Фінанс» у якості нового кредитора до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав. З огляду на викладене, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, зазначених у позовній заяві в розмірі 6 000 гривень, слід зазначити наступне. Ст.\~133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2025 між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною було укладено договір про надання правової допомоги № 42649746, а також додаткову угоду № 934915 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.01.2025. Згідно з поданим позивачем розрахунком, ним понесено витрати на професійну правничу допомогу, які складаються з правового аналізу обставин спірних правовідносин тривалістю 1,5 год загальною вартістю 2 250 грн, складання позовної заяви тривалістю 3 год загальною вартістю 3 000 грн та формування додатків до позовної заяви тривалістю 1 год вартістю 750 грн. При визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та в постанові від 05.06.2019 у справі №922/928/18). У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved