Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

ТОВ "Цикл\~Фінанс" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просили: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 91501,93 грн., судовий збір розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 21.01.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26202000402302. Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. 28 березня 2024р. згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (ЄДРПОУ 14352406) відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 26202000402302 від 21.01.2019 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 43453613), а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 91501,93 грн., із яких: · Заборгованість по тілу кредиту: 48986,53 грн.; заборгованість по відсотках: 42515,4 грн.; заборгованість по комісії: 0 грн. Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, але 22.07.2025 представник відповідача надала до суду письмові пояснення, у яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на норми ЦК України та правові позиції ВП ВС та вказуючи, що позовні вимоги грунтуються виключно на припущеннях. Суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 21.01.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем було договір №26202000402302 про встановлення кредитного ліміту, кредит наданий на споживчі потреби в сумі 49000,00 грн., строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 4,7% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 48.00% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» - позивачем, було укладено договір факторингу №28/03/2024, згідно п.1.1. договору на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, ТОВ «Цикл Фінанс» передає грошові кошти в розпорядження АТ «Банк Кредит Дніпро» за плату, а АТ «Банк Кредит Дніпро» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. З додатку 1 до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 вбачається, що згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26202000402302 від 21.01.2016. Загальна сума вимоги становить 91501,93 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Суд встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро» до позивача за кредитним договором №26202000402302 від 21.01.2019. Між АТ «Банк Кредит Дніпро» та позивачем укладено договір факторингу, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем, перейшло до позивача. Як визначено в ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість. На підтвердження заборгованості за кредитним договором мають бути подані первинні документи, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018. Так, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в операції. Позивачем надано суду виписки з рахунку відповідача де містяться всі необхідні реквізити по здійсненню операцій по рахунку відповідача, суми вхідного залишку за рахунком та суми вихідного залишку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №26202000402302 від 21.01.2019 в сумі 91501,93 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved