Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

24.04.2025 року позивачка [PERSON] , через свого представника - адвоката Бикову Оксану Володимирівну звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №947/29601/22 від 19.05.2023 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у частці від доходу відповідача на розмір, визначений у твердій грошовій сумі; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 40000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 40000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, після 07.12.2031 року у розмірі 60000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 40000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, після 07.12.2031 року у розмірі 60000,00 грн., після 05.06.2033 року 120000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами (розвитком здібностей дітей та їх хворобами) у розмірі 4250,00 грн., щомісячно, серед яких на утримання [PERSON] у розмірі 650,00 грн., щомісячно, на утримання [PERSON] 1550,00 грн., щомісячно, на утримання [PERSON] у розмірі 2050,00 грн., щомісячно; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати, пов`язані з отриманими у ПП «Сіріус-Дент» стоматологічними послугами для дітей, понесеними за період з 15.01.2024 року по 27.09.2024 року у розмірі 20106,50 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що позивачка з 14.08.2012 перебуває у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 933 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: донька - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 12044 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції); донька [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 5457 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції); син [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 156 Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 та ухвалою цього ж суду від 27.11.2023, що набрали законної сили, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 12.12.2022 до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Одеського апеляційного суду від 07.11.2023 рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 в вищезазначеній частині залишено без змін. Позивачка зазначає, що рішення суду, за домовленістю з [PERSON] не пред`являлось до примусового виконання, покладаючись на його порядність та відповідальність по відношенню до спільних дітей з належного їх матеріального утримання. Відповідач [PERSON] має вищу освіту, яку здобув в Одеській національній морській академії за фахом електромеханік. Перебуваючи у статусі "багатодітного батька", він, під час воєнного стану, безперешкодно здійснює перетин державного кордону України, оскільки фактично працює на суднах іноземного судновласника, укладаючи контракти, що мають ознаку перманентного, за умовами якого оплата праці надходить щомісячно, рівними частками, незалежно від того, працює відповідач або перебуває у відпустці. Останнім відомим трудовим контрактом, його заробітна плата становила 4 000 (чотири тисячі доларів США) щомісячно. Одночасно, в рамках розгляду цивільної справи № 947/29601/22 було встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на території України, працює за контрактом, укладеним з Підприємством об`єднання громадян «Експо грин лайн» ГО «Осіб з інвалідністю, учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, ветеранів війни, праці та учасників бойових дій», в наступному, надана довідка про доходи відповідача з ТОВ "КРАМ". Позивачка вказує, що загальна сума аліментів на трьох дітей, яку вона отримує, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 становить суму у розмірі 5 500 грн. щомісячно. Після пред`явлення позову про стягнення аліментів, 12.12.2023, заробітна плата відповідача, яку він отримує за контрактом з іноземним судоновласником надходить на банківські рахунки, відкриті на ім`я його близьких родичів, або, відкриті поза межами України. Наведене свідчить, що сума аліментів нараховується відповідачем, виходячи з його доходу, отриманого виключно на території України, що суперечить змісту рішення суду від 19.05.2023 про стягнення "з усіх видів заробітку" та є окремим спірним питанням, яке буде вирішуватися в окремому провадженні про стягнення заборгованості. Позивачка зазначила, що на даний час у неї відсутня інформація про офіційний дохід платника аліментів, оскільки відповідач перебуває поза межами України, в той час, як аліменти сплачуються у частці від доходу, отриманого від "праці" на території України. Крім того, вказує, що донька [PERSON] має певні здібності, а тому з вересня 2023 відвідує театр - студію "Ерміті", де дитина займається акторською майстерністю, вокалом та хореографією. На відвідування студії позивачкою вноситься щомісячний внесок у розмірі 1300 грн. Донька [PERSON] з 2024 року відвідує відділення художньої гімнастики у закладі спеціалізованої позашікільної освіти "Комплексна дитячо-юнацька спортивна шкода № 1". Заняття відбуваються 5 разів на тиждень, вартість послуг складає 1600 грн. щомісячно. Один раз на місяць у закладі відбуваються змагання, організація яких відбувається за рахунок коштів батьків і складає суму у розмірі 1500 грн. Наявність порушення розвитку звуковимови у сина [PERSON] потребує занять логопеда. Лікування відбувається двічі на тиждень логопедом, вартість занять на місяць становить суму у розмірі 3200 грн. Зокрема, Філіп відвідує курси раннього розвитку, за які позивачка щомісячно сплачує 900 грн. Сума додаткових витрат на дітей становить 8500 грн. на місяць. У позовній заяві про розірвання шлюбу, [PERSON] зазначає, що окремо проживає від дітей з 23.12.2023 року, відповідно з цього часу не підтримує з дітьми повноцінних стосунків, не виявляє інтересу до внутрішнього миру дітей та не піклується про їх стан здоров`я. При цьому, позивачка зазначає, що протягом з 15.01.2024 по 27.09.2024 було проведено лікування ПП "Сіріус-Дент" надані стоматологічні послуги, вартість яких у сукупному розмірі склала суму у розмірі 40213,00 грн. На вимоги позивача про участь у додаткових витратах та відшкодування половини витрат, понесених у зв`язку із лікуванням дітей у стоматологічній клініці ПП "Сіреус-Дент" відповідач ніяким чином не реагує. Позивач вказує, що [PERSON] є фізично здоровим, працездатним чоловіком, має достатній, мінливий дохід, фактично працюючи на суднах іноземного судновласника; відповідач не має інших аліментних зобов`язань, цілком може виконувати свій обов`язок по належному утриманню дітей. Виходячи із специфіки роботи відповідача та наявних обставин справи, позивач вважає, що розмір аліментів, який був визначений судовим актом раніше у частці має наслідки з контролю за виконанням судового рішення з питання нарахування розміру аліментів від усіх видів заробітку. Зміна способу присудження аліментів, стягнутих за рішенням суду від 19.05.2023 буде цілком відповідати інтересам дітей. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.04.2025 року прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~зміну способу\~присудження аліментів\~та стягнення\~додаткових витрат\~на утримання\~дітей.\~Призначено справу\~до розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження у\~відкритому судовому\~засіданні.\~Клопотання\~представника позивача\~про витребування\~доказів було\~задоволено частково.\~Витребувано у\~Адміністрації Державної\~прикордонної служби\~України (м.\~Київ,\~вул.\~Володимирська,\~26)\~інформацію про\~перетин Державного\~кордону України\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~починаючи з\~01.03.2023\~року по\~теперішній час,\~в тому\~числі у\~напрямку України,\~а також\~інформацію про\~країну слідування\~та інформацію\~щодо документів,\~які були\~підставою для\~закордонного перетину\~Державного кордону\~України під\~час дії\~воєнного стану;\~у Київської\~державної податкової\~інспекції Головного\~управління ДПС\~в Одеській\~області (м.\~Одеса,\~вул.\~Академіка Глушка,\~17/2)\~інформацію про\~доходи та\~утримані з\~них податки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~починаючи з\~01.03.2023\~року по\~теперішній час.В іншій частині клопотання було відмовлено. 15.05.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зазначає, що в ході розгляду справи № 947/29601/22, рішенням від 19.05.2023 у рамках якої з нього було ухвалено стягувати аліменти, остаточні позовні вимоги були сформульовані саме [PERSON] , яка станом на той момент була обізнана з обставиною, що відповідач через незадовільний стан здоров`я залишив професію, пов`язану з необхідністю виходу в рейси. [PERSON] дійсно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРАМ» на посаді інженера-консультанта, а сума його щомісячного доходу складає, з урахуванням відрахувань, 10455 грн. на місяць - з січня 2025 року. У зв`язку з цим він щомісячно сплачує аліменти у розмірі 5500 грн. Вказує також, що позивачкою з невідомих відповідачу причин надані дані про сплату аліментів відповідачем лише за 8 місяців з дати присудження аліментів (12.12.2022) - незважаючи на те, що усі зобов`язання у відповідній частині відповідачем виконуються в повному обсязі, в порядок та строк, встановлені судом. При цьому, необґрунтованими є твердження про те, що відповідач має інший дохід, в тому числі - нібито працює на суднах іноземних судновласників за контрактами, які мають ознаки перманентних, однак позивачкою не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. У відзиві відповідач зазначає, що позивачка, стверджуючи про наявність факту ухилення позивача від сплати аліментів, умисно приховує факт здійснення ним добровільної сплати аліментів, надаючи лише 8 квитанцій за 26 місяців, за які він сплачує аліменти. Крім того, позивачка приховує той факт, що вони з дітьми є забезпеченими житлом за рахунок відповідача - який, в тому числі, кожного місяця забезпечує сплату комунальних платежів. Так, відповідачем належним чином виконані зобов`язання, покладені на нього рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/29601/22 від 19.05.2023 та постановою Одеського апеляційного суду у цій же справі від 07.11.2023, зокрема - сплачені всі суми коштів у твердій грошовій сумі: на утримання дітей - розмірі 60500 грн., на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку - 14838,71 грн. в та зобов`язання зі сплати коштів на професійну правничу допомогу у розмірі 3350,00 грн. У частині сплати аліментів та участі в додаткових витратах на дітей - зазначає, що щомісячно [PERSON] несе витрати у наступних розмірах, з урахуванням заробітної плати у розмірі 10455 грн.: 5500,00 грн. - аліменти на утримання дітей; 2550,00 грн. (у середньому, з урахуванням сплати за 26 місяців з березня 2023 року суми в розмірі 66332,71 грн.) - сплата коштів за користування комунальними послугами. Звертає увагу на хибність твердження сторони позивача у частині працевлаштування відповідача на суднах іноземних судновласників та нібито отримання ним доходу у розмірі близько 4000 дол. США щомісячно, оскільки останній з квітня 2023 року не працює за вказаним фахом та не виходить у рейси, що також вбачається з довідки про доходи [PERSON] за період з І кварталу 2023 року по II квартал 2025 року. При цьому, зазначає, що обов`язок з утримання дітей є солідарним обов`язком батьків (стаття 180 СК України) та всупереч зазначеному, позивачкою не надано жодних доказів, які б підтверджували, що вона витрачає на утримання дітей щомісячно, у середньому, суму коштів у розмірі 120000,00 грн. та несе додаткові витрати у розмірі, який перевищує той, який витрачає позивач щомісячно з огляду на проживання позивачки та їх спільних дітей у оселі відповідача та несення особисто ним витрат на утримання дітей шляхом сплати комунальних послуг. Ухвалою Київського районного суду від 23.06.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну способу присудження аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей було задоволено частково. Витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області відомості щодо доходів фізичної особи - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.03.2023 року по 2025 рік. В іншій частині клопотання відмовлено. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну способу присудження аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей було залишено без задоволення. Зобов`язано Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали надіслати Київському районному суду м. Одеси інформацію чи звертався [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] у період з 26.02.2023 року по 28.08.2025 року з питання отримання ним послуг про обмін посвідчення особи моряка у зв`язку із закінченням строку дії попереднього посвідчення, а також для отримання інших послуг (послужна книжка моряка, оформлення кваліфікаційних документів осіб командного складу морських суден, посвідчення особи моряка тощо), якщо звертався, надати інформацію щодо переліку наданих [PERSON] послуг з наданням суду копій заяв останнього про надання послуги та копій документів, наданих [PERSON] для отримання цих послуг. 03.10.2025 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він зазначив, що з 05.02.2024 року по 02.05.2024 року він проходив стажування на судні Atout на посаді електромеханіка (навчальний рейс в рамках стажування), при цьому заробітку під час стажування він не мав. Крім того, підтвердив, що наразі не має змоги працювати у морській галузі за спеціальністю судовий електромеханік. З вересня 2023 року та на даний момент він офіційно працює в ТОВ «Крам» на посаді інженера-консультанта з електроустаткування та обладнання з можливістю виконання обов`язків у дистанційному режимі. У судовому засіданні 06.10.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні 06.10.2025 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 14.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №933. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023, що набрали законної сили, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 12.12.2022 до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після стягнені аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після стягнені аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Одеського апеляційного суду від 07.11.2023 рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2023 в вищезазначеній частині залишено без змін. Відповідно до довідки Громадської організації Музичний театр-студія «Ерміта» від 21.02.2025 року вбачається, що [PERSON] відвідує театр та мати вносить щомісячний внесок в розмірі 1300,00 грн. Дитина займається акторською майстерністю, вокалом та хореографією. Згідно довідки Комунального закладу Спеціалізованої позашкільної освіти «Комплексна дитячо-юнацька спортивна шкода №1» № 13 від 10.02.2025 року, [PERSON] тренується в закладі у відділенні гімнастики художньої з 2024 року по теперішній час, в групі навчальної підготовки та має ІІ спортивний розряд з художньої гімнастики. З довідки Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла Садок» №80 Одеської міської ради №01-56 від 17.03.2025 року, вбачається, що [PERSON] в списках вихованців закладу з 01.09.2022 року по сьогоднішній день, з цього часу дитину приводила, забирала, сплачувала за харчування мати [PERSON] . Згідно довідки ФОП [PERSON] від 24.03.2025 року [PERSON] відвідує курси раннього розвитку з жовтня 2024 року та мати [PERSON] щомісячно сплачує 900,00 грн. Згідно довідки ФОП, логопед [PERSON] від 19.02.2025 року, [PERSON] з 01.07.2024 року відвідує заняття логопеда двічі на тиждень. Вартість заняття 400,00 грн. Відповідно до рахунків №0000000115 від 15.01.2024 року, №0000000123 від 16.01.2024 року, №0000000428 від 09.02.2024 року, №0000001720 від 27.05.2024 року, №0000002851 від 10.09.2024 року, №0000003085 від 27.09.2024 року в ПП «Сіріус-Дент» підтверджуються витрати, пов`язані з отриманням стоматологічних послуг для дітей за період з 15.01.2024 року по 27.09.2024 рік у розмірі 40213,00 грн. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоров`я, тощо. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В той же час слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуюче те, що відповідно до вимог ст.181 Сімейного кодексу України, одержувач аліментів має право звернутися з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, суд вважає що позовні вимоги в цій частині обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.\~180,\~ч.ч.1-2\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України батьки\~зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1\~ст.183\~Сімейного кодексу\~України \~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у п. 17\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№3\~«Про застування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи матеріальне становище відповідача, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) відповідача. Суд враховує, що згідно відповіді Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 05.09.2025 року, [PERSON] було оновлено посвідчення моряка [NUMBER] від 12.04.2023 року з датою закінчення строку чинності 12.04.2028 року. Крім того, суд відхиляє посилання відповідача щодо проходження ним у період з 05.02.2024 року по 02.05.2024 року стажування на судні Atout на посаді електромеханіка (навчальний рейс в рамках стажування), оскільки вказані обставини жодними доказами не доведені. За таких обставин, з урахуванням положень ст.\~182,\~183 СК України,\~суд, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з дітьми, так і матеріальне становище відповідача, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, суд вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , повинен бути встановлений у твердій грошовій сумі у розмірі по 10000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, пов`язані з отриманими у ПП «Сіріус-Дент» стоматологічними послугами для дітей за період з 15.01.2024 року по 27.09.2024 рік у розмірі 20106,50 грн., чим і обґрунтовує свої позовні вимоги, як вбачається з наданих позивачкою підтверджень додаткових витрат. Отже розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до наданих позивачем рахунків №0000000115 від 15.01.2024 року, №0000000123 від 16.01.2024 року, №0000000428 від 09.02.2024 року, №0000001720 від 27.05.2024 року, №0000002851 від 10.09.2024 року, №0000003085 від 27.09.2024 року в ПП «Сіріус-Дент» загальна вартість витрат, пов`язаних з отриманням стоматологічних послуг для дітей за період з 15.01.2024 року по 27.09.2024 рік склала 40213,00 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей є такими, що підтверджені належними доказами, в зв`язку чим підлягають задоволенню в розмірі половини вартості понесених витрат на лікування дітей, що становить 20160,50 грн. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини). Отже відповідно до наданих доказів у справі позивачем доведено суду, що нею було витрачено додаткові витрати на дітей зокрема на лікування на загальну суму 40213,00 грн., половина яких становить 20106,50 грн. Враховуючи наведене позов в цій частині підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача додаткові витрати на дітей в розмірі 20106,50 грн. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами (розвитком здібностей дітей та їх хворобами) у розмірі 4250,00 грн., щомісячно, серед яких на утримання [PERSON] у розмірі 650,00 грн., щомісячно, на утримання [PERSON] 1550,00 грн., щомісячно, на утримання [PERSON] у розмірі 2050,00 грн., щомісячно, підлягають залишенню без задоволення, оскільки заняття акторською майстерністю, вокалом, хореографією, художньою гімнастикою, а також відвідування курсів раннього розвитку не пов`язано з розвитком певних здібностей дітей, у зв`язку з їх хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, та позивачем відповідними доказами такі обставини не доведені. За приписами ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину стороною відповідача суду надано не було. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial