Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Тетіївського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] від 25.09.1983, видана на ( [PERSON] ) [PERSON] , належить їй. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник 05.08.2025 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії. Для призначення песії вона подала трудову книжку серії [NUMBER] від 25.09.1983. Рішенням № 104750009533 від 12.08.2025 їй відмовлено в призначенні пенсії, так як в трудовій книжці її прізвище зазначено як « [PERSON] », а її вірне прізвище « [PERSON] ». Внести виправлення в даний документ немає можливості, оскільки при перевірці архівних даних виявлено, що в наказах про призначення на роботу, її прізвище вказано не вірно, а саме « [PERSON] ». За таких обставин заявник змушена звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У судовому засіданні представник заявника адвокат Неживок І.В. заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.1965, прізвище заявника зазначено « [PERSON] » ( а. с. 8). Із копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 22.10.2005 встановлено, що « [PERSON] » перемінив прізвище на « [PERSON] » ( а. с. 10). Із копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2005 становлено, що заявник 28.11.1987 зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » ( а. с. 9). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08.01.1998 Тетіївським РВ ГУМВС України в Київській області, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , встановлено, що 28.11.1987 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] ( а. с. 5-6). Із копії трудової книжки [NUMBER] від 25.09.1989 виданої на ім`я ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , встановлено, що прізвище заявника вкзано « [PERSON] » замість вірно зазначеного « [PERSON] » ( а. с. 11-18). Рішенням № [NUMBER] від 12.08.2025 [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії, так як в трудовій книжці [NUMBER] від 25.09.1983 прізвище зазначено « [PERSON] », не відповідає дошлюбному прізвищу « [PERSON] » ( а. с. 19). Із архівної довідки за запит заявника № 04-06/485 від 24.11.2023 виданої КУ «Трудовий архів» Тетіївської міської ради встановлено, що у документах архівного фонду Р-109 «Відділ освіти Тетіївської районної державної адміністрації» м. Тетіїв, Тетіївський район, Київська область» про трудову діяльність гр. [PERSON] , за документами наказами завідуючого по особовому складу за період з 1985 року по 1987 рік, в наказах про призначення на роботу, прізвище заявника вказано « [PERSON] » ( а. с. 20). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Листом Верховний Суд України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Також, відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки [NUMBER] від 25 вересня 1983 року, прізвище заявника зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що створює перешкоди для заявника в оформленні пенсії. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжкає основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Відповідно до пункту 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Таким чином суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Належність трудової книжки серії [NUMBER] від 25.09.1983, заявнику підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.1965, копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2005, копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . Зібрані у справі докази, письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення і призначення пенсії, а остання позбавлена можливості підтвердити даний факт у інший спосіб. Отже, встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved