Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (надалі\~ позивач,\~новий кредитор)\~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~(надалі\~ відповідач,\~позичальник)\~про стягнення\~заборгованості за\~договором №4459425\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту від 10.03.2024 (надалі кредитний договір) та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 10.03.2024 року уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі кредитор) кредитний договір. Кредитор свої обов`язки виконав надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання,\~\~визначені кредитним договором, не виконав, що і стало підставою для звернення до суду та стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор відступив право вимоги за кредитним договором позивачу. Також просить в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України зазначити в\~рішенні про\~нарахування 3%\~річних та\~інфлаційні втрати\~до моменту\~виконання рішення та стягнути судові витрати. 01 вересня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням позивача витребував від АТ »ІДЕА БАНК» фінансові та інші документи, які мають значення для правильного вирішення справи. 10.09.2025 року АТ »ІДЕА БАНК» виконало вимогу суду та надало витребувані документи та інформацію. Судове засідання, призначене на 26 вересня 2025 року, суд відклав на 09 жовтня 2025 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином. Відзиву відповідач не подав. В судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 рік, сторони не з`явилися. Явка учасників справи не визнавалась обов`язковою. Позивач, його представник та відповідач повідомлені про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.6) міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та погодження на ухвалення заочного рішення у справі. Отже, суд вжив передбачені процесуальним законом заходи для забезпечення права учасників справи бути повідомленими про дату, час і місце розгляду справи та брати особисту участь в судових засіданнях. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280,\~281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 10.03.2024 року кредитор та\~відповідачуклали кредитний договір. Кредитор зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ( п.1.2. кредитного договору). Сума кредиту (загальний розмір) складає 4 500,00 гривень. (пункт 4.1. кредитного договору). Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. (п. 1.3. кредитного договору). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1,13% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо позичальник до 08.04.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, ( п. 1.4. кредитного договору). Відповідач виконав умови для отримання зниженої процентної ставки в розмірі 1,13% з 10.03.2024 року до 08.04.2024 року ( включно). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.8. кредитного договору). Кредитор надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] ( п. 2.1. кредитного договору). Кредитна картка [NUMBER] належить відповідачу, що підтверджується відповіддю АТ`ІДЕА БАНК» від 10.09.2025 року. Кредитна картка видана до рахунку [NUMBER] . Дати надання кредиту: 10.03.2024 або 11.03.2024 ( п.2.2. кредитного договору). Порядок укладення кредитного договору узгоджено в розділі 9.7. В додатку №1 до кредитного договору сторони узгодили графік платежів. Кредит мав бути повернутий : 0,01 грн 11.04.2024 року, 4499,99 грн 05.03.2025 року. Кредитний договір сторони укладають за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується відповідачу через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства ( п.1.1. кредитного договору). Директор позивача підписав кредитний договір та додаток №1 до нього аналогом власноручного підпису з відтиском печатки, що відтворені засобами електронного копіювання 10.03.2024 року. Відповідач підписав кредитний договір та додаток №1 до нього електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором 36361) 10.03.2024 року. 10 березня 2024 року відповідач електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором 36361) підтвердив ознайомлення з Паспортом споживчого кредитування. На виконання\~п 2.1. кредитного договору 10.03.2024 року кредитор перерахував кошти відповідачу в розмірі 4500,00 грн на рахунок [NUMBER] , карта [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією №3100290 від 10.03.2024 року. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована кредитором до сплати, станом на 25.11.2024 рік становить 32397,71 грн, з яких по основному боргу - 4499,99 грн., по процентам 25647,72 грн, по штрафних санкціях 2250,00 грн. Кредитор здійснював нарахування відсотків за ставкою 1,13% з 10.03.2024 року до 08.04.2024 року (включно) та за ставкою 2,5% - з 09.04.2024 року до 25.11.2024 року (включно). 11.04.2024 року відповідач сплатив 1856,41 грн, з яких 0,01 грн. зараховано на погашення кредиту та 1856,40 грн на погашення процентів. Станом на 11.04.2025 рік відповідач не мав заборгованості по кредитному договору. 25 листопада 2024 року кредитор та позивач уклали договір факторингу № 25/11/24, за яким новий кредитор зобов`язався передати кредитору грошові кошти за плату, а кредитор відступити новому кредитору права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Відповідно до п. 1.2 перехід права вимоги до позивача відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. В цей же день кредитор та новий кредитор підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25/11/24 від 25.11.2024 року. Новий кредитор сплатив фінансування, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 510,511 від 05.12.2024 року та № 512 від 06.12.2024 року. Право вимоги за кредитним договором, стягнення заборгованості за яким, є предметом розгляду у цій справі позивач набув 25.11.2024 року, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників від 25.11.2024 року до договору факторингу № 25/11/24 від 25.11.2024 року. Відповідач проінформований про відступлення права вимоги новому кредитору. Станом на дату укладення договору факторингу № 25/11/24, строк дії кредитного договору не закінчився, в межах дії його строку позивач у період з 26.11.2025 року до 05.03. 2025 року здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,5% у сумі 11137,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який здійснив позивач на підставі умов укладеного між кредитором і відповідачем кредитного договору. Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту та розпорядження №529 від 04.04.2019 року. Копіями свідоцтва ФК №В0000362 від 15.09.2021 та витягу із державного реєстру фінансових установ від 21.03.2024 року підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа. Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Копією свідоцтва ФК №1177 від 19.03.2019 підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано\~статтею 1054 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням\~ та абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263\~ЦПК України. Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується платіжною інструкцією №3100290 від 10.03.2024 року. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями\~525,\~526,\~530\~,\~610,\~611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. В \~силу статей\~512,\~1077,\~1078 ЦК\~позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача 25.11.2024 року. \~Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту, оскільки відповідач не надав доказів щодо їх погашення. Суд погоджується з розміром нарахованих відсотків з 12.04.2024 року до 22.04.2024 року (включно) в сумі 1237,39 грн ( 112,49 грн х 11 днів), оскільки відповідач не надав доказів їх погашення. Суд не погоджується із правомірністю нарахування відсотків з 23.04.2024 року до 05.03.2025 року (включно) за ставкою 2,5%, в тому числі і тих що нараховані позивачем. Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року було внесено зміни до Закону України »Про споживче кредитування». Цей закон набув чинності 24.12.2023 року. Зокрема, ст. 8 доповнено частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~установити,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З врахуванням цих змін з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року 1,5 %, а з 21.08.2024 року 1%. Ці зміни є чіткими та розумно передбачуваними. У цій справі суд встановив, що кредитний договір укладений 10.03.2024 року, вже за чинності Закону України № 3498-IX,\~\~а відсоткова ставка становила 2,5% і після 22.04.2024 року. Суд розуміє, що відсоткова (процентна) ставка за кредитом не є тотожною денній процентній ставці. Процентна ставка - це плата за користування чужими грошовими коштами, її розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (\~ст. 536 ЦК). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту ( п.1-2\~ст.1 Закону України »Про споживче кредитування»), її розмір розраховується за формулою, зазначену в ч.4\~ст. 8 Закону України »Про споживче кредитування». Якщо ж загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів, то розмір процентної ставки за день відповідає розміру денної процентної ставки. У цій справі загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів (додаток №1 кредитного договору). Процентна ставка 2,5%\~в день за\~користування кредитом\~ відповідає\~розміру денної\~процентної ставки\~2,5%,\~що в результаті призводить до виходу за межі максимальної денної процентної ставки, передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування». Відповідно до\~ч.5\~ст.\~12\~Закону України\~»Про споживче\~кредитування» умови\~договору про\~споживчий кредит,\~які обмежують\~права споживача\~порівняно з\~правами,\~встановленими цим\~Законом,\~є нікчемними. А тому суд вважає, що стягненню підлягають проценти за користування тілом кредиту з 12.04.2024 року ( дата виникнення заборгованості по процентам) до 22.04.2024 року (включно) ( кінцева дата коли була допустима максимальна денна процентна ставка 2,5% відповідно до Закону України № 3498-IX). Суд вважає, що не може стягувати проценти за період з 23.04.2024 року до 05.03.2025 року (включно) так як вони нараховані за процентною ставкою, при застосуванні якої денна процентна ставка виходить за межі максимальної ставки передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування», а самостійно змінювати умови кредитного договору не входить до повноважень суду. Кредитор не подбав про приведення умов договору до вимог Закону України № 3498-IX. Позивач, придбаваючи право грошової вимоги за кредитним договором, як професійний учасник ринку фінансових послуг не міг не розуміти які ризики несе придбання прав вимоги за договорами в сфері споживчого кредитування, розмір процентної ставки за якими в перехідний період призводить до витрат, які виходять за межі максимальної денної ставки передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування». В судовій практиці ( на рівні судів апеляційної інстанції) переважно домінує позиція, що необхідно враховувати п.17 Розділ IV\~"Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Закону України\~»Про споживче\~кредитування» під час вирішення питань про стягнення заборгованості за процентами, коли процентна ставка за кредитом перевищує законодавчо дозволену денну процентну ставку, починаючи з 24.12.2023 року ( наприклад, постанова Франківського апеляційного суду по справі № 345/2371/25 від 21 серпня 2025 року, постанова Волинського апеляційного суду по справі № 166/791/25 від 16 вересня 2025 року, постанова Київського апеляційного суду по справі № 753/2722/25 від 16 вересня 2025\~року, постанова Херсонський апеляційний суд по справі № 954/386/25\~\~\~від 30 вересня 2025 року\~) Суд брав за приклади справи, де позивачем виступає \~Товариства з\~обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», яке придбало право вимоги за кредитними договорами \~в\~\~\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна». При вирішені таких спорів суди часто робили перерахунок, застосовуючи відсоткову ставку, яка відповідає максимальному розміру денної процентної ставки за певний період. Доволі дискусійний підхід щодо компетенції суду змінювати відсоткову ставку за власною ініціативою. Суд визнає, що обмеження законодавцем вартості мікрокредитів через запровадження максимального розміру такої величини як "денна процентна ставка" викликає питання до її розуміння. І споживачі, і навіть суди все одно ототожнюють цю величину з процентною ставкою. У цій справі суд не підтримує таку практику і вважає що у такій ситуації має відмовляти у стягненні процентів, нарахованих за ставкою, при застосуванні якої денна процентна ставка виходить за межі максимальної ставки передбаченої Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року з врахуванням п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" . Суд відхиляє аргументи позивача про те, що Національний банк України у листі від 19.02.2024 року роз`яснив порядок застосування Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року і таке роз`яснення свідчить, що головне, щоб на день укладення кредитного договору денна процентна ставка не виходила за межі законодавчих обмежень, адже НБУ не може тлумачити норми Закони. А судова практика на рівні судів апеляційної інстанції ( наявність правових висновків з цього питання Верховного Суду суд не знайшов) дотримується думки, що кредитор мав би врахувати законодавчо встановлене поступове зниження витрат за користування споживчим кредитом і знижувати вартість кредиту за рахунок зниження відсоткової ставки відповідно до п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування». Суд також враховує, що одинична вартість права вимоги за цим кредитом для позивача становила 814,50 грн. На підставі викладених мотивів суд виснує, що стягненню підлягають проценти, нараховані за процентною ставкою 2,5 % в день, строк сплати яких настав згідно графіку платежів до 22.04.2024 року включно і становлять 1237,39 грн. Враховуючи викладені\~міркування суд\~виснує,\~що позов\~слід задовольнити\~частково та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість у\~розмірі 5737,38\~грн,\~з яких\~заборгованість по\~тілу кредиту\~ 4499,99\~грн та\~по процентам\~ 1237,39\~ грн. Позивач просив суд застосувати ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зазначити в рішенні про нарахування 3% річних та інфлаційні втрати до моменту виконання рішення. Суд вважає, що не має підстав, оскільки Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 18 такого змісту: " У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ". Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.08.2025 року. Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08 листопада 2024 року, заявки на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08 листопада 2024 року, рахунок на оплату до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08 листопада 2024 року, Копія Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08 листопада 2024 року та детальний опис виконаних робіт (наданих послуг). Відповідач не подавав клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката. \~Здійснивши аналіз та оцінку наданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд виснує про доведеність факту надання позивачеві професійної правничої допомоги на суму 10000,00 грн. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 5737,38\~ грн., що становить 13,90 % від заявленого розміру (5737,38 грн./41285,19грн Х 100%), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі: 336,71 грн. судовий збір та 1390,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Outcome: partial