Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») в особі представника Грибанова Д.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір №2375220230 від 04.02.2021. На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАС ЦФР-10-2016 від 07.10.2016 ТОВ «ФК «ЦФР» відступило новому кредитору право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №2375220230 від 04.02.2021. 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/10-ф від 08.11.2023, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14760,06 грн., з яких: 8532,15 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн сума заборгованості за відсотками; 6226,88 грн. загальна заборгованість по комісії. З моменту отримання права вимоги до відповідача, за вказаними договорами позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, а тому має непогашену перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». Враховуючи викладене, просять суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, реквізити ІВА за кредитним договором №2375220230 від 04 лютого 2021 року в розмірі 14760,06 грн., з яких: 8532,15 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн сума заборгованості за відсотками; 6226,88 грн. загальна заборгованість по комісії та понесені судові витрати. Ухвалою судді після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у його відсутність, на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків. Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.02.2021 шляхом підписання заяви-анкети [PERSON] уклала кредитний договір з ТОВ «ФК «ЦФР» №52203230 на отримання кредиту в розмірі 10\~482,79 грн., строком на 18 місяців. Повідомленням про відступлення прав вимоги від 04.02.2021, яке [PERSON] підписала, її повідомлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» будуть відступлені АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором № 2375220230 від 04.02.2021 укладеним з нею. Згідно договору про відступлення права вимоги №ТАС ЦФР-10-2016 від 07.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило своє право вимоги за кредитним договором № 2375220230 від 04.02.2021 до боржника [PERSON] Публічному акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК». 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за договором позики № 2375220230 від 04.02.2021. Відповідно до витягу з витягу з Реєстру Прав вимоги від 08.11.2023 до Договір факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2375220230 від 04.02.2021 в розмірі 14760,06. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2375220230 від 04.02.2021 борг [PERSON] за період з 08.11.2023 по 31.08.2024 станом на 31.08.2024 складає 14760,06 грн., з яких: 8532,15 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,03 грн сума заборгованості за відсотками; 6226,88 грн. загальна заборгованість по комісії. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч.1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 14760,06 грн оскільки відповідачем неналежно виконуються умови договору та фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved