Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просила суд: 1.Змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на підставі постанови Київського апеляційного суду від 03.06.2019 р. на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000 грн на 20 000 грн (двадцять тисяч грн.) 2.Стягнути з [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , в загальному розмірі 311 979,57 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що вони з відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей (двійнят) - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, участі в їх вихованні не приймає, не піклується про їх здоров`я та розвиток, хоча має стабільні високі доходи, так як є засновником декількох приватних підприємств, у зв`язку з чим, позивачка звернулась з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами при розгляді справи № 757/51223/18-ц, сторони є батьками двох неповнолітніх дітей (двійнят) - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами у свідоцтвах про народження - [NUMBER] від 25.06.2004 та [NUMBER] від 25.06.2004, зареєстрованих відділом реєстрації актів Цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. Згідно витягів із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що доньки сторін зареєстровані та проживають за зареєстрованим місцем проживання матері. Позивач згідно з записами в трудовій книжці в липні 2014 року була звільнена у зв`язку з скороченням штату, інше місце роботи відсутнє. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, відповідач є керівником та одним із засновників ТОВ «Солар Енерджі Інвест» та ТОВ «Агроінфо-Полтава», одним із засновників ТОВ «Регіональна Інвестиційна компанія». Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач є власником квартири площею 131,9 кв. м та машиномісця площею 14,4 кв.м; квартири площею 137,7 кв.м; квартири площею 47,4 кв.м; нежитлового приміщення площею 97,1 кв.м, та автомобіля «Ford Focus» 2016 року випуску. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2018 по вищевказаній справі позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат - задоволено частково. «…Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 (десять тисяч) грн., починаючи з 19.10.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 (десять тисяч) грн., у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості додаткових витрат на дітей у розмірі 74049 грн. У задоволенні позову в іншій частині, відмовити. Стягнути з [PERSON] у дохід держави у відшкодування судових витрат судовий збір у в розмірі 1445, 29 грн.» Постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2019 по вищевказаній справі апеляційну скаргу [PERSON] до [PERSON] - задоволено частково. «…Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року в частині позовних вимог про стягнення додаткових витратна утримання дітей - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 31299, 00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.» Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо вимог позивачки в частині збільшення розміру аліментів, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2018 та постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2019 по справі № 757/51223/18-ц встановлено розмір аліментів у розмірі 10 000,00 грн. Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому, відповідно до ч 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки, вищезазначеними рішеннями по справі № 757/51223/18-ц встановлено наступні обставини, а саме: «…Виходячи з наведених норм сімейного законодавства, право на звернення до суду належить одержувачу аліментів, тому з батьків з ким проживає дитини (діти). Платник аліментів не позбавлений можливості здійснювати сплату аліментів добровільно в позасудовому порядку, проте в ході розгляду відповідачем не доведений факт здійснення витрат на утримання дітей в добровільному порядку. А тому доводи його апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції цих обставин слід визнати безпідставними. Твердження відповідача про завеликий розмір визначених судом аліментів відхиляються апеляційним судом з огляду на те, що відповідач є власником декількох об`єктів нерухомості, засновником декількох підприємств із значним внеском до статутних фондів, що свідчить про достатній його матеріальний стан для забезпечення дітей. З урахуванням цього, а також враховуючи, що ним визнані вимоги про сплату аліментів у розмірі 7000 грн, не приймається до уваги суду і надана ним довідка про заробітну плату в розмірі 3850 грн на місяць, оскільки вона не відповідає реальним обставинам життя відповідача. Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання двох дітей в 10000 грн відповідає їх інтересам, і не є надмірним для їх батька. Враховуючи вищевикладене колегія судів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції відповідає обставинам та нормам чинного законодавства, тому підлягає залишенню без змін.», тому з огляду на зазначене, та беручи до уваги те, що позивачкою не доведено поважність причин збільшення розміру аліментів до суми 20 000,00 грн, суд вважає, що вимоги позивачки в частині про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки в частині про стягнення додаткових витрат, суд дійшов наступного висновку. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує, що витрачає набагато більше коштів на утримання, навчання, підтримання здоров`я, відпочинок, проживання та забезпечення всіх необхідних потреб спільних дітей. Позивачка зазначає, що на день подачі позову, доньки навчаються у 11-му класі математичного Києво-Печерського ліцею «Лідер» та Українського гуманітарного ліцею імені Тараса Шевченка. Позивачкою надано наступні розрахунки: 1.Додаткові передбачувані постійні витрати: -Лікування та профілактичні заходи У зв`язку із хронічними у тому числі аутоімунне захворювання (полікістоз нирок, целіакія (непереносимість глютену) та гіполактазія (непереносимість лактози) та вегетативно-судинна дистонія та інше, доньки потребують спеціального харчування, лікування та профілактики у оздоровчих закладах (довідки надаються до позовної заяви). Витрати на придбання безглютенових та безлактозних продуктів складають у середньому 16000 гривень на місяць (50%-8000 грн.) (прайз-листи, чеки на продукти харчування додаються). -Навчання та заняття у спортивному гуртку: а) підготовчі курси до ЗНО для підвищення рівня знань та шансів вступу у вищі навчальні заклади. Вартість курсів на двох дітей по чотирьом предметам на місяць складає 15200 грн ( 50%- 7600 грн). За 9 місяців навчання- 136000 грн. б) навчання на останньому курсі з англійської мови у навчальному центрі «Мовна Академія». На навчальний рік 9 міс складає 43040 грн (42280 грн навчання за рік.+760 грн. підручники) 50% - 21520 грн, що складає 2391,11 грн щомісячної оплати (копії рахунків на оплату та чеки додаються). Таким чином, додаткові передбачувані постійні витрати, пов`язані з особливими обставинами (хворобами, розвитком здібностей - курси підготовки до ЗНО, курси з англійської мови) у загальній сумі 17991,11 грн щомісяця. 2. Додаткові фактично понесені витрати: а) у зв`язку з хворобами дітей, діагностикою, необхідністю постійного контролю, за період 2019-2021 мною було понесено витрати на лабораторні дослідження у медичних лабораторіях «Діла», «Сінево», «Український лікувально-діагностичний центр», «Добробут», «МедЛаб», «Діоген», «Здравіца», «Ніколаб», придбані спеціальні медичні препарати та отримані консультації вузьких спеціалістів на загальну суму 24093,1 грн (50% - 12046,55 грн) (копії квитанцій надаються). б) з метою оздоровлення дітей та відпочинку у період шкільних канікул було понесено додаткові витрати на оздоровлення дітей : - придбання путівок у дитячий санаторій «Молода гвардія» м. Одеса у серпні 2019 року на суму 5254,40 грн (50% - 2627,20 грн) та оплата проїзду дітей до санаторію та назад : (квитанція від 12.07.19 № 0.0.1406766946.1 - 1894 грн 20 коп; квитанція від 12.07.19 № 0.0.1406768827.1 - 1894 грн 20 коп; квитанція від 05.07.19 № 35235736434 проїзд Київ-Одеса - 999 грн, у тому числі на дітей - 666 грн; квитанція від 1.08.19 проїзд Одеса-Київ 1200 грн, у тому числі 800грн на дітей); - оздоровлення дітей у оздоровчо-спортивному комплексі м. Буковель у січні 2021 року на загальну суму 4505,56 грн (проживання у готелі «МllІі Jon» дітей - 3440 грн та транспортні послуги для проїзду до та від міста призначення - 1065,56 грн). 50% складають 2252,78 грн. в) за рекомендацією лікарів, діти займаються у спортивному клубі «Національ» у групі «здоров`я». Додаткові витрати у серпні 2019 року на заняття у спортивному клубі двох дітей склали 11980 грн (50% - 5990 грн, а у серпні 2021 року - 6900 грн (50% - 3450 грн) - річний абонемент для [PERSON] (копії договорів б/н від 31.08.2019 та 17.07.2021 надаються). Тому передбачувані разові додаткові витрати (придбання абонементу для дитини [PERSON] ) складають 6900 грн (50% - 3450 грн). г) на оплату навчання на курсах англійської мови дитини [PERSON] у сумі 9600 грн (50% - 4800 грн) копія договору № 50 від 5.12.18. д) додаткові витрати, пов`язані з навчанням, а саме: - придбано обладнання для виконання шкільних уроків (планшет Apple IPad Air 10 на загальну суму 16225 грн ( 50% -8112,50 грн) товарний чек № 67047 від 1.06.21; - для розвитку творчих здібностей однієї із доньок [PERSON] , яка займається графічним дизайном, було придбано Apple Pensil на суму 4599 грн (50% - 2300 грн) чек №00000095475 від 27.07.21; - придбано Apple AirPods на суму 4278 грн ( 50% - 2139 грн) товарний чек №64916 від 1.06.2019. є) оздоровлення дітей у літній період (червень 2021) було здійснено витрати на відпочинок у Болгарії на загальну суму 9038,67 грн. на двох дітей ( 50% - 4519,33 грн). - вартість проїзду - 7794 грн на 3-х людей (квитанція WIZZ від 15.06.21) - вартість проживання - 5764 грн отель «Sveta Sofia Hotel» на 3-х людей (квитанція Booking № 3904.783.093. Отже, позивачка зазначає, що на день подання позову фактично зазнані додаткові витрати на дітей складають 96474,72 грн (48237,36 - 50%). Загальна сума позовних вимог складає 304000,00 грн. Крім цього, позивачкою подано: - 14.02.2022 заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою вона просить збільшити суму додаткових витрат на 4077,50 грн; - 22.02.2022 заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою вона просить збільшити суму додаткових витрат на 9250,00 грн; - 18.05.2022 заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою вона просить збільшити суму додаткових витрат на 2254,55 грн; - 21.11.2022 заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою вона просить збільшити суму додаткових фактично понесених витрат на 12674,19 грн та зменшити суму додаткових передбачуваних витрат на 21520,00 грн. Таким чином, по наданим позивачкою кінцевим розрахункам: -сума збільшених позовних вимог складає 21520,00 грн (додаткові передбачувані витрати); -сума збільшення позовних вимог складає 29499,57 грн (додаткові фактично понесені витрати). Загальна сума позовних вимог складає 311979,57 грн. Аналіз норм СК України також вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому, витрати на придбання продуктів харчування, проїзду в транспорті, туризм, тощо, є такими, що не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, а охоплюються аліментними платежами, які стягнуті з відповідача попередніми рішеннями. А отже, витрати на придбання безглютенових та безлактозних продуктів також охоплюються аліментними платежами. Також, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей», під оздоровленням дитини слід розуміти комплекс спеціальних заходів соціального, виховного, медичного, гігієнічного, спортивного характеру, спрямованих на поліпшення та зміцнення фізичного і психічного стану здоров`я дітей, що здійснюються в дитячому закладі оздоровлення та відпочинку протягом оздоровчої зміни. При цьому, відповідно до вимог тієї самої статті, дитячий заклад оздоровлення та відпочинку - постійно або тимчасово діючий, спеціально організований або пристосований заклад, призначений для оздоровлення, відпочинку, розвитку дітей, що має визначене місце розташування, матеріально-технічну базу, кадрове забезпечення та технології для надання послуг з оздоровлення та відпочинку дітей відповідно до державних соціальних стандартів надання послуг з оздоровлення та відпочинку. В матеріалах справи наявні рахунки щодо оздоровлення дітей у дитячому санаторії «Молода гвардія» м. Одеса у розмірі 5254,40 грн (50% - 2627,20 грн), який відповідно до державних соціальних стандартів надання послуг з оздоровлення та відпочинку - є дитячим закладом оздоровлення. Також, позивачкою долучено квитанції/рахунки, які стосуються туристичних витрат у м. Буковелі та Болгарії. При цьому, позивачкою не доведено, що цей відпочинок може вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що сторони домовлялись про відшкодування вартості туристичних поїздок їх спільних дітей, та відповідно, що відповідач брав на себе обов`язок сплачувати такі витрати. Таким чином, у позивачки відсутні підстави вимагати від відповідача сплати будь-яких витрат, пов`язаних із туризмом, а у відповідача немає обов`язку покривати їх за власний рахунок. Окремо слід зазначити, що всі інші витрати на дітей, зокрема: секції, гуртки, комп`ютерна техніка, телефони, тощо - повинні здійснюватися за домовленістю між батьками. При цьому, в ході розгляду справи № 757/51223/18-ц знайшли своє підтвердження понесені позивачем витрати на придбання ноутбуків (9679 грн та 6699 грн), а тому придбання в подальшому позивачкою нової комп`ютерної техніки/телефонів без попереднього узгодження з батьком дітей розцінюється, як спосіб збагачення за рахунок відповідача. Тобто, необхідності в придбанні дорогих гаджетів саме для навчання/розвитку дітей позивачкою не доведено. Крім цього, матеріали справи не містять доказів щодо рекомендацій лікарів займатися саме у спортивному клубі «Національ» (фітнес-клуб). Так, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Серед іншого суд надає оцінку тій обставині, що пред`являючи вимогу про стягнення додаткових витрат у розмірі 311 979,57 грн, позивачка не надає підтверджень, що всі ці витрати можуть вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. Наведений позивачкою у позові розрахунок є орієнтовним, в той час як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Також, у позивачки було достатньо часу за весь час розгляду справи, щоб надати усі документи/квитанції/рахунки на підтвердження своїх позовних вимог, тому стягненню підлягають тільки фактично понесені, документально підтверджені додаткові витрати. Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами всі обставини, що є процесуальним обов`язком позивача, наявність попередньої домовленості між нею та відповідачем щодо додаткових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дітей, а саме: стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати, згідно з вимогами ст. 141 СК України у розмірі 50 % від зазначеної суми: англійська мова у навчальному центрі «Мовна Академія» у розмірі 16 926,00 грн, медичні послуги у розмірі 12 046,55 грн, оздоровлення в дитячому санаторії «Молода гвардія» м. Одеса у розмірі 2 627,20 грн, курси англійської мови у розмірі 4 800,00 грн, медичні послуги у розмірі 443,50 грн, оплата за пробне ЗНО у розмірі 634,00 грн, навчання у «Центрі освіти «Оптіма» у розмірі 750,00 грн, медичні послуги (окуляри) у розмірі 1 504,55 грн, тобто у загальному розмірі 39 761,80 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 173,00 грн. (задоволено 1/7 суми позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial