Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача Товариство з\~обмеженою\~відповідальністю «Діджи фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1019278\~від\~10\~травня 2023\~року\~ у розмірі 8 915 грн 57 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10\~травня 2023\~року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 1019278, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 000 грн 00 коп. [PERSON] свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 23 липня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу № 2307-24, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором № 1019278\~від\~10 травня 2023 року. Таким чином, ТОВ «Діджи фінанс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1019278\~від\~10 травня 2023 року. Оскільки [PERSON] не погасив заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Діджи фінанс» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8 915 грн 57 коп., з яких 5 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту та 3\~915 грн 57 коп.\~- заборгованість за відсотками. Також позивач просив стягнути з відповідача 2422 грн 40 коп. судового збору та 6 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] \~відзиву\~на\~позовну\~заяву не\~подавав. ІІ. Процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 12 вересня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Повідомлення відповідача\~ [PERSON] здійснювалось через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://court.gov.ua/sud0211//. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 10\~травня 2023\~року\~ між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 1019278, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 366 днів з кінцевим терміном повернення 10 травня 2024 року надати позичальнику грошові кошти у сумі 5 000 грн 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, яка залежить від періоду її встановлення та становлять: за перший день користування кредитом - 25 відсотків в день (9125 % річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту - 100 відсотків річних. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок [NUMBER] (а. с. 44 зворотна сторона - 48). На підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно кредитного договору № 1019278\~від 10 травня 2023 року позивачем надано копію довідки за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої кредитні кошти в сумі 5 000 грн відправлені 10.05.2023 о 17:31:16 [PERSON] за допомогою платіжної системи iPay.ua шляхом зарахування на карту [NUMBER] (а.с.59). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Слон кредит», станом на 10 травня 2024 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 1019278\~від 10\~травня 2023\~року становить 8 915 грн 57 коп., з яких 5 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту та 3\~915 грн 57 коп.\~- заборгованість за відсотками (а.с. 60). 23 липня 2024 року між ТОВ «Слон\~кредит» та\~ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу № 2307-24, відповідно до якого ТОВ «Слон\~кредит» передало\~(відступило)\~ТОВ «Діджи фінанс»\~належні йому\~права вимоги\~до\~боржників,\~вказаних\~у\~Реєстрі\~прав вимоги\~(а.с.\~48\~зворотна\~сторона -\~55). Відповідно до\~умов\~\~договору відступлення,\~перехід\~права\~вимог підтверджується\~актом\~приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру прав вимог (а.с. 56). ТОВ «Діджи фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 58). Відповідно до витягу з реєстру права\~вимог до договору факторингу № 2307-24 від 23 липня 2024 року,\~ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1019278\~від 10 травня 2023 року у розмірі 8\~915\~грн\~57\~коп. (а.с. 57). На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив,\~що\~10\~травня\~2023\~року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Слон кредит» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту № 1019278. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідачки на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Слон кредит» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 1019278 від 10\~травня\~2023\~року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проект кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Слон кредит», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Слон кредит» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 1019278 від 10\~травня\~2023\~року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 5?000 грн 00 коп.) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Тлумачення статті\~516, частини другої статті\~517 ЦК України\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним\~(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на\~підтвердження набуття права вимоги за договором надано копію договору факторингу № 2307-24 від 23 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Слон\~кредит» та\~ТОВ «Діджи фінанс» та копію витягу з реєстру прав вимог до вказаного Договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того,\~що\~вказаний\~договір факторингу\~визнаний\~недійсним\~суду не\~надано,\~а\~тому\~суд вважає,\~що\~позивачем\~надано докази,\~які\~підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Слон\~кредит» до ТОВ «Діджи фінанс». Отже ТОВ «Діджи фінанс» набуло статус\~нового кредитора\~за договором\~про споживчий\~кредит № 1019278 від 10\~травня\~2023\~року до відповідача. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені\~законом\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та\~договірні\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої\~статті 264 ЦПК України). Звертаючись із\~позовом,\~ТОВ «Діджи фінанс» просило\~суд стягнути\~із відповідача\~на свою\~користь заборгованість\~за кредитним\~договором\~ № 1019278 від 10\~травня\~2023\~року\~ у розмірі 8 915 грн 57 коп., з яких 5 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту та 3\~915 грн 57 коп.\~- заборгованість за відсотками. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Слон\~кредит» матеріали справи не містять. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для стягнення\~з відповідача\~на користь\~ТОВ «Діджи фінанс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~000\~грн\~00\~коп. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 3\~915 грн 57 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному\~договорі\~ № 1019278 від 10\~травня\~2023\~року сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 366 днів до 10.05.2024. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується із умовами кредитного договору, в ньому встановлено розмір основного боргу, а також розмір відсотків, які нараховані відповідно до умов кредитного договору та в період дії такого кредитного договору - з 10 травня 2023 року по 10 травня 2024 року. Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Слон кредит» нарахувало [PERSON] за користування кредитними коштами у розмірі 3\~915 грн 57 коп. Саме таку суму процентів слід стягнути з [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Діджи фінанс». Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором\~№ 1019278 від 10\~травня\~2023\~року у розмірі 8 915 грн 57 коп., з яких 5 000 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту та 3\~915 грн 57 коп.\~- заборгованість за відсотками. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Щодо витрат на правничу допомогу Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 37-44). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~інші\~судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом\~справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Проаналізувавши кожну\~складову наданої\~адвокатом правової\~допомоги на\~предмет її\~обґрунтованості і\~розумності,\~суд

Outcome: approved