Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду із\~позовною заявою,\~в якій\~просить: визнати укладеним договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] між [PERSON] , [INFO] , код платника податків [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , код платника податків [NUMBER] , право власності на житлового будинку по [ADDRESS] ; визнати укладеним договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] між [PERSON] , [INFO] , код платника податків [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , код платника податків [NUMBER] , право власності на житлового будинку по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що між нею та відповідачем 29.08.1992 було укладено шлюб, який зареєстровано Знам`янською селищною радою Кропивницького району, Кіровоградської області. 27.02.1995 шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі, за спільні кошти, вони придбали будинок по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу рішенням Знам`янського міського суду Кіровоградської області від 02 квітня 1998 року, за нею було визнано право власності на частину вищевказаного будинку. На підставі договору дарування від 27.05.1994 [PERSON] подарував їй частину житлового будинку по [ADDRESS] . У подальшому, між нею та відповідачем, 20.02.2024 укладено усний договір про продаж їй, належних [PERSON] , частини житлового будинку по [ADDRESS] , про що відповідачем було написано розписку, відповідно до якої він отримав від неї 12000,00 грн та передав свідоцтво про право власності. В той же день відповідачем було написано розписку про прийняття від неї 25000,00 грн в рахунок продажу їй, належних [PERSON] , частини житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач передав їй ключі від будинків та документи, які підтверджують право власності на них, але потім ухилився від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу, не відповідає на дзвінки та повідомлення. Від спільних знайомих їй стало відомо, що він виїхав за кордон. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заперечень та відзив на позовну заву не подавав і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] та [PERSON] , з 29.08.1992, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.02.1995, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . У подальшому [PERSON] , з 30.10.2003, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] , шлюб розірвано 28.09.2009, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , після розірвання шлюбу повернула дошлюбне прізвище [PERSON] . На підставі рішення Знам`янського міського суду Кіровоградської області від 02.04.1998 (справа №2-235/1998) [PERSON] належить частина житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . [PERSON] цим же рішенням суду виділена інша 1/2 частина будинку. Згідно із договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської районного нотаріальної контори, [PERSON] набув право право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Одну другу частину вказаного будинку він подарував [PERSON] відповідно до договору дарування від 27.05.1994, посвідченого державним нотаріусом Знам`янської районного нотаріальної контори. [PERSON] домовилась із [PERSON] про купівлю в нього 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , на виконання умов домовленості [PERSON] отримав від [PERSON] 12000,00 грн, про що 20.02.2024 написав розписку, однак від офіційної реєстрації ухилився. [PERSON] домовилась із [PERSON] про купівлю в нього 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , на виконання умов домовленості [PERSON] отримав від [PERSON] 25000,00 грн, про що 20.02.2024 написав розписку, однак від офіційної реєстрації ухилився. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч.1 ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.3 ст.334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч.1 ст.209 ЦК). Згідно з ч.4 ст.334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, тому що ухилення продавця в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору та проживання, на даний час, на території російської Федерації виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу будинку, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувалася з відповідачем та прийняла нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавця, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved