Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №049912, виданого 22.03.2000 року за №10973 на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації №136 від 16.03.2000\~року, де він зазначений " [PERSON] ". Крім того, просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0138 га, в тому числі: ділянка [NUMBER] площею 0,0834 га кадастровий номер 4620681700:03:001:0024, ділянка [NUMBER] площею 0,4717 га кадастровий номер 4620681700:01:001:0016 (згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку площа становить 0,4716 га), ділянка [NUMBER] площею 0,4587 га кадастровий номер 4620681700:04:001:9028, які розташовані на території Заводського старостинського округу Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , позивачка є спадкоємцем майна після його смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 2014 року, підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно заповіту, посвідченого Чанизькою сільською радою від 24.06.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 24, [PERSON] за життя розпорядився усім своїм майном в користь своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0138 га, в тому числі: ділянка [NUMBER] площею 0,0834 га кадастровий номер 4620681700:03:001:0024, ділянка [NUMBER] площею 0,4717 га кадастровий номер 4620681700:01:001:0016 (згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку площа становить 0,4716 га), ділянка [NUMBER] площею 0,4587 га кадастровий номер 4620681700:04:001:9028, які розташовані на території Заводського старостинського округу Золочівського району Львівської області. Як вбачається із державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №049912 від 22.03.2000 року, [PERSON] на праві приватної власності за життя належала земельна ділянка загальною площею 1,01387 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається із земельної ділянки № 1 0,0834 га, земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,4717 га, земельної ділянки № [NUMBER] 0,4587 га, які розташовані на території території Заводського старостинського округу Золочівського району Львівської області. Згідно відомостей про інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.05.2025 року відомо, що земельна ділянка площею 0,0834 га присвоєно кадастровий номер 4620681700:03:001:0024. Крім того, згідно відомостей про інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.05.2025 року відомо, що земельна ділянка площею 0,4716 га присвоєно кадастровий номер 4620681700:01:001:0016. Крім того, згідно відомостей про інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.05.2025 року відомо, що земельна ділянка площею 0,4587 га присвоєно кадастровий номер 4620681700:04:001:9028. Відповідно до довідки від 27.03.2025 року №76, виданої Чанизьким старостинським округом Буської міської територіальної громади, підтверджено, що [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] постійно проживала разом з ним без реєстраційного обліку в одному житловому будинку в [ADDRESS] , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті батька за заповітом. Крім того, згідно копії спадкової справи №90/14 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , підтверджено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, а саме 22 вересня 2014 року наявна у спадковій справі заява про прийняття спадщини, а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті батька за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 2014, ім`я померлого зазначено як « [PERSON] », а в державному Акті серії [NUMBER] від 22.03.2000 року, ім`я спадкодавця зазаначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення, яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту, викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20). Таким чином, заявлена вимога про встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №049912, виданого 22.03.2000 року за №10973 на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації №136 від 16.03.2000\~року, де він зазначений " [PERSON] ", є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (земельні ділянки) за заповідом, яке належало померлому [PERSON] на праві приватної власності, а також встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №049912, виданого 22.03.2000 року за №10973 на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації №136 від 16.03.2000\~року, де він зазначений " [PERSON] ". Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved