Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

20 червня 2025 року ТзОВ «Бізнес Позика» в особі представника Дармограй Анастасії Тимофіївни звернулося до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з останнього заборгованість за Договором №441838-КС-003 про надання кредиту від 05 вересня 2024 року, що становить 41015,20 грн. і складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12100 грн., суми прострочених платежів по процентах - 20708 грн., суми заборгованості по штрафам 6947,20 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 1260 грн. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 29 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 10 вересня 2025 року без учасників справи. Позов мотивує тим, що 05 вересня 2024 між ТзОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір №441838-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-4774, який був направлений відповідачу за номером телефону [NUMBER] , у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору відповідачу надано грошові кошти у розмірі 16000 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Станом на 28 травня 2025 року у відповідача утворилась заборгованість за договором у розмірі 41015,20 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 05 вересня 2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено Договір №441838-КС-003, відповідно до умов якого розмір кредиту становить 16000 грн: строк, на який надається кредит 24 тижнів; термін дії договору та дата повернення кредиту 20 лютого 2025 року; стандартна процентна ставка за кредитом в день 1%, фіксована, комісія за видачу кредиту - 3200 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 39480 грн; загальні витрати за кредитом - 23482,77 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - шість тисяч вісімсот цілих шістнадцять сотих процентів. Сторонами в п. 4.2.2 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». До позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 05 вересня 2024 року, у якому відображені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, станом на 28 травня 2025 року та довідки про стан заборгованості, заборгованість відповідача за договором становить 41015,20 грн., з яких: 12100 грн. - по тілу кредиту, 20708 грн. -по процентах; 6947,20 грн. - по штрафах, 1260 грн. - за комісією. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За таких обставин,

Outcome: partial