Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

ТОВ «Споживчий\~центр»через підсистему "Електронний суд" звернулось із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором, в зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 30500,00 грн.. Представник АТ «Споживчий центр», в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. В ході судового розгляду подавав відповідь на відзив, якою обґрунтовував, що кредитний договір був підписаний одноразовим ідентифікатором, надісланим як СМС повідомлення на фінансовий номер телефону відповідача; що відповідач фактично отримав кошти на свій картковий рахунок. Звертає увагу на те, що ставлячи під сумнів та заперечуючи усі аргументи позивача, представник відповідача не надає жодних доказів на їх спростування. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, подали відзив, у якому проти позову заперечували та заперечували як факт укладення кредитного договору, так і факт отримання відповідачем кредитних коштів. Також зазначили, що позивач в порушення положень п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України включив у позовні вимоги розмір неустойки в сумі 5000,00 грн.. Згодом подали заяву про розгляд справи без їх участі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.03.2025 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №05.03.2025-100000050 та підписано паспорт споживчого кредиту. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е239. Посилання представника відповідача на неподання достовірного доказу такого підписання не доведено належними доказами. Натомість, електронний підпис одноразовий ідентифікатор Е239 було введено 05.03.2025 р., що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та доводиться умовами кредитного договору. Крім того, 05.03.2025 р. відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, що свідчить про його обізнаність та участь у договірних відносинах. Відповідно до\~Договору кредиту,\~сума кредиту\~становить 10000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 140 днів, дата повернення кредиту 22.07.2025 р.. Повернення кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів та умов договору. Відповідно до\~довідки та\~виписки АТ\~«ТАСКОМБАНК» від 11.09.2025 р., вбачається, що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] , [NUMBER] до відповідного банківського рахунку у гривні; у відповідності до виписки, вона 05.03.2025 р. отримала грошовий переказ в сумі 10000,00 грн. від АТ «Споживчий центр». Зазначеним спростовуються припущення представника відповідача про не укладення відповідачем кредитного договору та неотримання ним кредитних коштів. Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. 05.03.2025 р. на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що також підтверджується листом Сервіс iPay №9-0608 від 06.08.2025 р.. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером № [NUMBER] не належить відповідачу, матеріали справи не містять. Відтак вказаний доказ з врахуванням умов кредитного договору є достатнім для підтвердження виконання АТ «Споживчий центр» зобов`язання за договором щодо надання кредиту. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 140 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 30500,00 грн., з яких 10000,00 грн. основний борг, 14000,00 грн. проценти, 1500,00 грн. комісії, 5000,00 грн. неустойка. Відповідно до положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.\~625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24.02.2022 р. №2102-IХ, введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 р. строком на 30 діб. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ протягом 2022-2025 року дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася. У зв`язку із вищенаведеним, суд погоджується із представником відповідача, що позивачем до вимог позову включено розмір неустойки в сумі 5000,00 грн. всупереч положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Позивач посилається\~на необхідність\~застосування до\~даних відносин\~спеціального закону\~ Закону\~України «Про\~споживче кредитування»\~в частині\~Прикінцевих та\~перехідних положень.\~Однак,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~4\~ЦК України,\~основним актом\~цивільного законодавства\~України є\~Цивільний кодекс\~України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та\~цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зазначеним встановлено примат норм ЦК України відносно інших актів цивільного законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача слід стягнути з відповідача суму судового збору пропорційно до задоволеної суми позову. Судом задоволено позовні вимоги на суму 25500,00 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2025,28 грн..

Outcome: approved