Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

30.06.2025 року до Черкаського районного суду Черкаської області звернувся заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Слобідської сільської ради Жовнір Д.В. з позовом до до [PERSON] про витребування земельної ділянки. На обґрунтування позовних вимог вказує, що\~наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" від 13.03.2018 № 23-1227/14-18-СГ надано в приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:01:005:0287, площею 0,75 га, розташовану в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 03.04.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1526797071101, номер відомостей про речове право: 25640364). В подальшому, рішенням Червонослобідської сільської ради «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] » від 27.11.2020 № 31-28/VII передано у приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, площею 0,2 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 10.10.2024 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2147215671249, номер відомостей про речове право: 57084194). Таким чином, [PERSON] , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,75 га за кадастровим номером 7124982000:01:005:0287, повторно безоплатно, в порушення вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, отримала у власність земельну ділянку кадастровий номер 7124982000:01:002:0396 площею 0,2 га, розташовану в адміністративних межах Слобідської сільської ради. Така поведінка є свідченням недобросовісності набувача, яка усвідомлювала або повинна була усвідомлювати неправомірність підстав набуття права власності, та не вжила жодних заходів для відмови від оформлення земельної ділянки у приватну власність. Визначений ст. 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України. Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] безоплатно надано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124982000:01:005:0287, площею 0,75 га, розташовану в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" від 13.03.2018 № 23- 1227/14-18-СГ. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки на підставі рішення Червонослобідської сільської ради «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] » від 27.11.2020 № 31-28/VII за кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, площею 0,2 га, вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання та не мала права на повторне отримання у власність земельної ділянки вказаної категорії на безоплатній основі. З урахуванням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної та комунальної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі 525/1225/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 706/1685/16-ц та від 27.10.2020 у справі № 381/375/19. Таким чином, [PERSON] , набуваючи вдруге на безоплатній основі земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, діяла всупереч вимогам ст .ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника земельної ділянки Слобідської територіальної громади. Зазначене підтверджує, що [PERSON] всупереч вимогам законодавства двічі використала право на безоплатне отримання земельної ділянки одного виду в межах норм безоплатної передачі, зокрема без достатньої правової підстави набула у власність спірну земельну ділянку за кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, таким чином визначила пріоритетність свого приватного інтересу над суспільним, порушивши встановлену законом процедуру безоплатної приватизації землі. Так, 27.10.2020 [PERSON] звернулася із заявою до Червонолосбідської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7124982000:01:002:0396. В подальшому саме на підставі заяви відповідачки сільською радою прийнято рішення про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність (рішення від 27.11.2020 № 31-28/VII). При цьому, звертаючись із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою відповідачка засвідчила, що не використала раніше своє право на безоплатне отримання ділянки державної або комунальної власності за вищевказаним цільовим призначенням. [PERSON] не могла не усвідомлювати неправомірності отримання бажаної земельної ділянки у приватну власність для особистого селянського господарства, оскільки на момент подачі заяви до органу місцевого самоврядування за нею вже була зареєстровано на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 7124982000:01:005:0287, площею 0,75 га, надана в приватну власність наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" від 13.03.2018 № 23-1227/14-18-СГ на підставі ст.ст. 15?, 20, 118, 121, 122 Земельного кодексу України. Більше того, відповідач могла ознайомитись зі змістом земельного законодавства, а також за необхідності могла отримати відповідну правову допомогу перед набуттям у власність спірної земельної ділянки. Відтак, [PERSON] могла і повинна була розуміти, що отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку безоплатної приватизації вдруге є неможливим в силу імперативних вимог законодавства України. Позивач вказує, що [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки, будучи ознайомленою зі статтями 116, 121 Земельного кодексу України щодо норм безоплатної передачі громадянам земельних ділянок, при зверненні із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність спірної земельної ділянки до Червонослобідської сільської ради приховала той факт, що право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства нею вже використано. Та як наслідок, незаконно повторно отримала у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства вдруге всупереч вимогам законодавства. Така поведінка вказує на обізнаність відповідача щодо незаконного вибуття земельної ділянки з комунальної власності, а відтак - і на її недобросовісність як набувача. Враховуючи вказане позивач просить суд витребувати у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , прож.: [ADDRESS] ) у комунальну власність Слобідської територіальної громади в особі Слобідської сільської ради (ЄДРПОУ 26323717) земельну ділянку площею 0,2 га кадастровий номер 7124982000:01:002:0396, що розташована в адміністративних межах Слобідської сільської ради та стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02.07.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні прокурок Жарік Т.О. позовні вимоги підтримав та просив суд їх повністю задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] фактично заперечила щодо позовних вимог, але зазначила що вона нічого не може зробити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" від 13.03.2018 № 23-1227/14-18-СГ надано в приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:01:005:0287, площею 0,75 га, розташовану в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 03.04.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1526797071101, номер відомостей про речове право: 25640364). Згідно рішення Червонослобідської сільської ради «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] » від 27.11.2020 № 31-28/VII передано у приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, площею 0,2 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 10.10.2024 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2147215671249, номер відомостей про речове право: 57084194). Згідно витягу від 19.06.2025 № НВ-9967843572025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що сформована в автоматичному режимі на електронному сервісі Державного земельного кадастру за посиланням (https://e.land.gov.ua) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7124982000:01:002:0396 становить 5954.17 грн. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст.\~264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77\~ЦПК\~України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Згідно із ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам -для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Одним із основних принципів Земельного кодексу України є принцип раціонального використання та охорони земель. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Таким чином, [PERSON] , набуваючи вдруге на безоплатній основі земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 7124982000:01:002:0396, діяла всупереч вимогам ст .ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника земельної ділянки Слобідської територіальної громади. За таких обставин суд приходить до висновку, що Вергунівською сільською радою при прийнятті рішення «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» від 13.03.2018 №23-1227/14-18-СГ, був порушений порядок надання у власність [PERSON] земельної ділянки оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими, доведеними, тому підлягають до задоволення. Питання щодо\~судових витрат\~судом вирішуються\~відповідно до\~положень ст.141\~ЦПК України,\~а тому\~з відповідачки\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню понесені\~ним судові\~витрати,\~які складаються\~із сплаченого\~судового збору.\~

Outcome: approved