Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

09 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про \~ розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою\~ перебуває у шлюбі з 20 серпня 1988 року, який зареєстровано\~ Дніпровським райвідділом ЗАГС м.Херсона, актовий запис № 475.\~ Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в них не склалося, шлюбні стосунки\~ припинені з 2021 року. Розірвати шлюб за спільною заявою подружжя, яке не має дітей, вони не можуть, оскільки тривалий час не спілкується з дружиною. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання направив заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та підтримання заявлених позовних вимог, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи.(а.с.17). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідачка уклали шлюб 20 серпня 1988 року, який зареєстровано\~ Дніпровським райвідділом ЗАГС м.Херсона, актовий запис № 475, що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 серпня 1988 року. (а.с.10). Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть з осені 2021 року. Позивач вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить його інтересам. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Розірвати шлюб органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей, у відповідності до ч.1 ст.106 СК України, вони не можуть, оскільки тривалий час не спілкуються. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Суд не стягує з відповідачки на користь позивача витрати на оплату судового збору, в розмірі 1211,2 грн., оскільки позивач в позові просив залишити їх за собою.

Outcome: approved