Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернувшись 02.09.2025 в Долинський районний суд з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким: змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] у твердій сумі в розмірі 7000 грн, [PERSON] , [INFO] у твердій сумі в розмірі 7000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 22 лютого 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління в Івано-Франківській області, актовий запис № 38. Шлюб між ними розірваний рішенням Долинського районного суду від 11 вересня 2020 року у справі № 343/1330/20. На підставі рішення Долинського районного суду від 02 квітня 2021 року у справі №343/380/21, з відповідача [PERSON] , стягуються аліменти у фіксованому розмірі по 2 тисячі гривень на дитину. З часу ухвалення рішення суду істотно змінилися обставини: зросли потреби на дітей у зв`язку з навчанням, лікуванням (старша дитина потребує медичного лікування, постійного огляду в офтальмолога); значно зросли витрати на харчування, одяг, навчання, шкільне приладдя, секції та гуртки; також підвищився рівень цін та суттєво збільшився прожитковий мінімум, її доходи є недостатніми для належного забезпечення дітей. Відомо, що відповідач постійно проживає за кордоном (у Польщі) і, ймовірно, має стабільний дохід. Вона з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . Діти знаходиться повністю на її утриманні. Боржник проживає окремо, в добровільному порядку коштів на утримання дітей їй не надає та не приймає участі в їх вихованні. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Однак такий рівень вона одна не може забезпечити, а відповідач, який має тимчасовий мінливий дохід може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 14 000 грн. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їх рівність при несенні обов`язку щодо утримання дітей. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів (а.с.1-2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, цивільна справа № 343/1712/25 за \~\~позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.13). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 04.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1712/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Призначено підготовче судове засідання на 25.09.2025. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.15). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~збільшення розміру\~аліментів на\~утримання дітей\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~по суті(а.с.23). Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду даної справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в\~судові засідання\~ на\~ виклики\~\~ не\~з`явився,\~\~причини своєї\~неявки \~суду \~не повідомив\~,\~хоч судом\~вживалися заходи\~щодо належного\~повідомлення відповідача\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи про \~що \~\~свідчить оголошення на\~офіційному сайті\~Долинського районного\~суду про\~розгляд справи \~(а.с.26). Судові повістки, які направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою його реєстрації: [ADDRESS] (а.с.14) повернулись в Долинський районний суд з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19-20,28-29). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] , у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву не подано, суд, відповідно\~ до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів\~ . Суд, \~вислухавши пояснення позивачки, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов\~ підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991 №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та за час спільно проживання у них [INFO] народився син, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9) та 11.12.2017 - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.10). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2020 , в справі № 343/1330/20, ухвалено: Позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволити. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №38- розірвано. Малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишено проживати з мамою позивачкою по справі [PERSON] . Після розірвання\~шлюбу прізвище\~ позивачки [PERSON] ,\~залишено \~-\~ « [PERSON] » (а.с.5-6). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2021, справа № 343/380/21, ухвалено: Стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти на\~утримання їх\~неповнолітніх синів:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~по 2\~000,00\~грн.\~(дві\~тисячі гривень)\~на кожну\~дитину щомісячно,\~які стягувати\~з часу\~звернення в\~суд з\~даним позовом\~ 02.03.2021\~року і\~до досягнення\~дітьми повноліття (а.с.7-8). З матеріалів справи встановлено, що\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , проживають з позивачкою по справі. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , стаття 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , стаття 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що з часу ухвалення судом 02.04.2021 рішення про стягнення аліментів в розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, розмір утримання, якого потребують діти, зріс. Суми аліментів, яка визначена рішенням суду, на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови їхнього життя, розвитку та харчування, оскільки\~змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей з віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, а обов`язок по утриманню останніх не може бути покладений виключно на матір, з якою вони проживає, що створює для позивачки\~додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьки для розвитку дітей, так, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Вищевказані обставини, на думку суду, вказують про погіршення матеріального становища позивачки. Крім того, суд враховує, що старший син сторін [PERSON] [INFO] потребує медичного лікування, постійного огляду в офтальмолога. Даючи оцінку викладеному, суд, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, приймає до уваги також твердження позивачки, що відповідач є працездатною особою, проживає в Республіці Польща та отримує високий дохід, а також те, що законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дітям, оскільки діти ростуть і потребують більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги батька. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. А тому, визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам дітей. З огляду на викладене, збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дітей, рівність обов`язку обох батьків щодо їх утримання, матеріальне стан та сімейне становище сторін по справі, зокрема, погіршення матеріального становища позивачки, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, стан їхнього здоров`я, ріст їхніх потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі 2000,00 грн є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими, розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 7000,00 грн щомісячно на кожну дитину, а тому вимоги позивачки в цій частині позову підлягають задоволення . Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну\~способу стягнення\~аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню\~1211,20\~грн. Позов у частині вимог про стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову до суду не підлягає задоволенню, оскільки при визначенні моменту, з якого здійснюється стягнення аліментів у новому розмірі, слід виходити з положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 150,166,180-184,192 СК України,

Outcome: approved