Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач 29.05.2025 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2025 року справу направлено за підсудністю до Хаджибейського районного суду м. Одеси. Справу передано на розгляд судді Ганошенка С.А. 28.07.2025 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z06.00502.004678750 відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 45000,00 грн. строком на 48 місяців, у розмірі процентної ставки 22,0% річних. 19.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-033497-18-980, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, де максимальний ліміт встановлюється у розмірі 200 000 грн., доступний ліміт на момент укладення угоди становить 40\~000, 00 грн. з відсотковою ставкою 24% річних. Позивачем зазначається, що банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання з надання кредитної лінії, однак, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс»(попередня назва «Росвен ІнвестУкраїна) було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року та № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором № Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року, станом на дату подачі позову, складає 109209, 39 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 41077, 26 грн.; заборгованість за відсотками 28643, 33 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 39488,80 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за договором № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 станом на дату подачі позову, складає 108857, 78 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 39801, 25 грн.; заборгованість за відсотками 69056, 53 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 0,00 грн. У зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 28.07.2025 року відкрито провадження по справі, встановлено порядок спрощеного позовного провадження. У судові засідання 02.09.2025 та 02.10.2025 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином, відповідач був повідомлений шляхом направлення судових повісток, на адресу суду повернулись поштові конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву, письмових пояснень або клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку\~з цим,\~датою складення\~цього судового\~рішення є\~02.10.2025\~року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, на підставі\~ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z06.00502.004678750, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 45000,00 грн. строком на 48 місяців, у розмірі процентної ставки 22,0% річних. 19.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-033497-18-980, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, де максимальний ліміт встановлюється у розмірі 200 000 грн., доступний ліміт на момент укладення угоди становить 40\~000, 00 грн. з відсотковою ставкою 24% річних. Позивачем зазначається, що Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання з надання кредитної лінії, однак, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс»(попередня назва «Росвен ІнвестУкраїна) було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами № Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року та № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором № Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року, станом на дату подачі позову, складає 109209, 39 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 41077, 26 грн.; заборгованість за відсотками 28643, 33 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 39488,80 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за договором № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 станом на дату подачі позову, складає 108857, 78 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 39801, 25 грн.; заборгованість за відсотками 69056, 53 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 0,00 грн. На виконання умов вищевказаних кредитних договорів АТ «ІДЕЯ\~БАНК» свої зобов`язання перед Позичальником по видачі відповідних сум кредиту виконано повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до абзацу 1 частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитор у зобов`язанні замінюється іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги (пункт 1 частина 1\~статті 512 ЦК України). Таким чином, в силу положень статей 512 та 1077\~ЦК України, а також Договору факторингу Позивач набув прав (статусу) кредитора та всіх прав вимог за Кредитним договором по відношенню до відповідача. Відповідно до вимог\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач в свою чергу, як вбачається з наданих позивачем доказів, не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Від так, заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року, станом на дату подачі позову, складає 109209, 39 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 41077, 26 грн.; заборгованість за відсотками 28643,\~33 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами -39488,80 грн. Заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за договором № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 року станом на дату подачі позову, складає 108857, 78 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 39801, 25 грн.; заборгованість за відсотками 69056,\~53\~грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 0,00 грн. Згідно зі\~ст. 526 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~та ч. 10\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином. Таким чином, загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами станом на дату подачі заяви склала 218067,17 грн. Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048, ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним. Отже, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних Доручень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі грошового зобов`язання, однак вже після прострочення виконання закінчення строку виконання основного зобов`язання. Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідачкою умови кредитних договорів не виконувались, в передбачений умовами договору строк кредитні кошти не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи обставини справи, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими, в частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості, яка складається з суми боргу за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом, а в іншій частині позовних вимог -щодо стягнення заборгованості за іншими процентними платежами, необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Щодо стягнення суми заборгованості за іншими процентними платежами у сумі 39488,80 грн., по кредитному договору від № Z06.00502.004678750\~від 18.12.2018\~року суд повідомляє про наступне. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2 коментованої статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 3 коментованої статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Таким чином суд дійшов висновку, з огляду на зазначений вище аналіз правових норм Цивільного Кодексу України, що інші процентні платежі ЦК України не передбачені. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу, включаючи дату ухвалення судового рішення. За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів. З системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування комісії у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Але, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для застосування вказаних норм до заборгованості відповідача, оскільки вона утворилася у період до 24.02.2022 року, а тому стягує на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за іншими процентними платежами у сумі 39488,80 грн., по кредитному договору від №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року. Тому, з огляду на зазначене суд вважає, що оскільки Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами від №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 та від 19.09.2018 року № С-001-033497-18-980 належним чином не виконав, а тому з нього на користь кредитора ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість: -по кредитному договору №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018, у сумі -69720, 59 грн., яка складається із заборгованостей за основним боргом -у сумі -41077,26 грн. та по відсотках у сумі 28643,33 грн., інші процентні платежі у сумі 39488,80 грн; -по договору кредитної лінії № С-001-033497-18-980 від 19.09.2018 року, у сумі 108857, 78 грн., яка складається із сум по заборгованості за основним боргом- 39801,25 грн., та 69056, 53 грн. -по загальному залишку заборгованості по відсотках. Таким чином суд дійшов висновку про те, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість за кредитними договорами №Z06.00502.004678750 від 18.12.2018 року та від 19.09.2018\~року № С-001-033497-18-980 року 36521,96 грн., на загальну суму 218067,17 грн. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідачем факт отримання та не повернення грошових коштів за вказаним договором не спростовано, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1\~ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2616,81 грн. пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: approved