Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

12 вересня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, [INFO] у них народився син [PERSON] . Надалі спільне життя у сторін не склалося та вони припинили свої фактичні шлюбні відносини. На теперішній час вони проживають окремо. 13 листопада 2024 року рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області відповідачку позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Син проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідачка не надає жодної фінансової допомоги на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між нами не досягнуто. На сьогоднішній день позивач не має можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідачка є фізично здоровою та працевлаштованою, не має на утриманні інших осіб. Оскільки відповідачка добровільно не сплачує аліменти на утримання дитини, позивач змушений звернутися із позовною заявою про стягнення аліментів, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четверті усіх доходів відповідачки, але на більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, кожного місяця, починаючи з дня подання позовної заяви. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 20-21). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлявся\~належним чином\~(а.с.\~27).\~Водночас,\~до позовної\~заяви додав\~клопотання, у якому вказав, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 12). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/924/25 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 1775227 від 15 вересня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання з 09 квітня 2020 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 08 червня 2021 року знята з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 14). З інформації, що надав за запитом суду ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області слідує, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстраційного обліку 08 червня 2021 року (а.с 18). У зв`язку із цим, 18 вересня 2025 року на офіційному вебсайті судової влади України, у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України, розміщено оголошення, яким повідомлено відповідачку [PERSON] , про судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року о 09 год 00 хв (а.с. 25). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Одночасно, судом здійснювалось повідомлення відповідачки про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом направлення судової повістки, за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання: [ADDRESS] . Однак конверт був повернутий суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 26). За таких обставин, суд вважає, що відповідачка про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак вона в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Так, судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23 лютого 2021 року (а.с.7). Заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 листопада 2024 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 14 грудня 2024 року (а.с. 8-9). Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Затищанської селищної ради Розільнянського району Одеської області № 98 від 12 вересня 2025 року, виданої [PERSON] убачається, що його син [PERSON] , 2020 року народження перебуває під наглядом сімейного лікаря та за станом здоров`я здоровий, хронічних захворювань не має (а.с. 10). Відповідачка є здоровою працездатною особою. Судом не установлено наявності у відповідачки інвалідності чи перебування на утриманні відповідачки непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України та статті 180 СК України. Згідно частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 2 статті182 СК України). Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України установлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особу платника аліментів, який являється молодою людиною працездатного віку. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення із відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову та відповідно до статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved