Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Споживчий центр» (надалі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 10.11.2024-100002229 від 10.11.2024 у сумі 10\~044,45 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.11.2024 між товариством і відповідачкою було укладено кредитний договір (оферти) № 10.11.2024-100002229. Відповідно до умов договору позичальнику наданий кредит в розмірі 6\~000 грн., строком на 140 днів, дата повернення 29.03.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з надання кредиту 20 % від суми кредиту та становить 1\~200,00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідачка не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, відповідачкою були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, проведена часткова оплата: 19.11.2024 1400,00 грн, 07.12.2024 1600,00 грн, 21.12.2024 1450,00 грн, 05.01.2025 1200,00 грн, 18.01.2025 1300,00 грн. За порушення зобов`язання договором встановлена неустойка у розмірі 60 грн в день, стягувати яку дозволено на підставі внесених змін. Станом на дату подачі позову наявна заборгованість у сумі 10\~044,45\~грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4\~179,09 грн , процентам 2 925,36 грн, неустойки 2\~940,00 грн. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 30.07.2025 представник позивача Горна В.І., інтересах ТОВ «Споживчий Центр» через систему «Електронний Суд» скерувала до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченка\~М.Ю. від 31.07.2025 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позов не надходив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом через відділення «Укрпошта», Згідно рекомендованого повідомлення судову повістку відповідач отримав особисто 19.09.2025. Також судову повістку відповідач отримала на мобільний номер телефону в додатку "Viber". Частиною 1статті 223 ЦПК України\~визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1\~статті 12 цього ж Закону\~визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Отже, вказаний закон не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця/, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 10.11.2024 між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний договір № 10.11.2024-100002229. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачці кредит в розмірі 6\~000,00 грн., строком на 140 днів, дата повернення кредиту 29.03.2025, процентна ставка фіксована, незмінна 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з кредитуванням 20\~% від суми кредиту та дорівнює 1\~200,00 грн. Сторонами у договорі погоджений графік платежів. Також сторони домовилися про нарахування неустойки у розмірі 60,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання споживачем кожного окремого зобов`язання, незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Одночасно із підписанням кредитного договору, відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, у котрому відображена сума кредиту 6\~000,00 грн, строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання, процентна ставка річних , реальна річна процентна ставка, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, графік платежів та неустойку за невиконання споживачем грошових зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачці 10.11.2024 кредитні кошти в розмірі 6 000 грн. 00 коп. (а.с.\~23). Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Кредитного договору № 10.11.2024-100002229 від 10.11.2024, укладеного між сторонами 21.03.2025. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем указаного Кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять. Із дослідженого судом розрахунку заборгованості (а.с. 24) вбачається, що після закінчення строку дії договору позивачем заборгованість за процентами не нараховувалась, позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам. Заборгованість становить 10\~044,45 грн, із якої : 4\~179,09 грн основний борг, 2\~925,36 грн\~ проценти, 2\~940,00 неустойка, Разом з цим, відповідачкою не наданий контррозрахунок розміру нарахованих процентів. Підсумовуючи викладене, враховуючи те, що доказів належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором суду не надано, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи письмовими доказами, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка складається із : 4\~179,09 грн основного боргу, тіла кредиту, 2\~925,36 грн\~ процентів за користування кредитом. Щодо підстав та розміру нарахування позивачем неустойки в розмірі 2940,00 грн за неналежне виконання відповідачем умов Договору суд зазначає таке. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи законодавчу заборону на стягнення із позичальника неустойки за порушення ним зобов`язань по кредитному договору, суд відмовляє у вимогі про стягнення неустойки в розмірі 2\~940,00 грн. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Згідно платіжної інструкції № СЦ00028340 від 21.07.2025 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог (в сумі 7\~104,45 грн, що становить 70,7 % від ціни позову), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1712,64 грн (тобто 70,7 % від сплаченого розміру). Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial