Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося з позовом про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, в сумі 54 276,60 грн. з відповідача [PERSON] . Позов мотивує тим, що між 06.12.2021 р. між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір №2588707640-158904. 09.11.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 3259698. Щодо умов та порядку укладання Договору № 2588707640-158904 від 06.12.2021: [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахуно» в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грон кошти у розмірі 3 500,00 гривень, що підтверджується квитанцією та Довідкою. Згідно п.п.2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 06.12.2021 р., дата повернення кредиту 26.12.2021 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п.2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`єма частиною цього Договору. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п.2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 %за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що Плата за користування Кредит нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п.2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Щодо умов та порядку укладання Договору №3259698 від 09.11.2021р.: Згідно п.1.1.Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошті (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2.договору (далі-кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі-плата) у встановлений п.1.4 договору термн та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2.Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 грн. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 9 000 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2588707640-158904. 18.02.2025р. було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2588707640-158904, таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2588707640-158904. 26.07.2024 р. було укладено договір №26-07/24 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3259698, таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс" наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3259698. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2588707640-158904 від 06.12.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12 948,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3 500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9 448,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3259698 від 09.11.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 41 328,60 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 14 375,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24 103,60 грн., заборгованість за комісіями - 2 850,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 54 276,60 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 17 875,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33 551,60 грн., заборгованість за комісіями 2 850,00 грн. Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповдіно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Крім того відповідач вчасно повідомлений про місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті, однак відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.12.2021 р. між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір №2588707640-158904. 09.11.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 3259698. 07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2588707640-158904. 18.02.2025р. було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2588707640-158904, таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2588707640-158904. 26.07.2024 р. було укладено договір №26-07/24 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3259698, таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс" наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3259698. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2588707640-158904 від 06.12.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12 948,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3 500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9 448,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3259698 від 09.11.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 41 328,60 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 14 375,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24 103,60 грн., заборгованість за комісіями - 2 850,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 54 276,60 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 17 875,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33 551,60 грн., заборгованість за комісіями 2 850,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Згідно ч.І ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій с первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в рлектронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі N»342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Підпункт 14 пункту З Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року (далі - Положення), вказує, що первинний документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п.51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п.53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за донь операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тобто, виписки по рахункам або касовий документ - заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18. Підпункт 14 пункту 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року (далі - Положення), вказує, що первинний документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланкагх форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самосійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/ електронній формі (и. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ - заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним, тобто споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у Договорі по споживчий кредит, а зміна умов Договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін, умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є некчемною. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитними договорами №2588707640-158904 від 06.12.2021р., №3259698 від 09.11.20212 р., остання становить 54 276,60 грн. Крім того, судом враховано той факт, що кредитним договором були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі, зазначеної в Договорі, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору (пункти 42, 43 вказаної вище постанови), відтак здійснивши тлумачення умов кредитного договору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України (пункт 50 вказаної вище постанови), тобто у справі № 5017/1987/2012 сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір та становивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів, а отже можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦПК України. Укладаючи договір, сторони погодили, що кредит видається строком на термін, зазначений у Договорі, і це є строк правомірного користування кредитними коштами, упродовж якого позичальниця сплачує кредитору проценти. Відтак, якщо кошти відповідно до Договору №2588707640-158904 від 06.12.2021 р. не повернуті до 26 грудня 2021 року (включно), то з 27 грудня 2021 року настає прострочення боржника, то проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному н.2.5 договору, за кожен день прострочення, тобто за своєю правовою природою проценти, нараховані за цей період (після 26 грудня 2021 р.) є мірою відповідальності за період після закінчення строку кредитування, а відтак на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики №2588707640-158904 від 06.12.2021 р. в загальному розмірі 12 948,00 грн. Що стосується стягнення на користь позивача заборгованісті за Договором №3259698 від 09.11.2021 р., в загальному розмірі 41 328,60 грн., заявлені позовні вимоги слід задоволити частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 14 375,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24 103,60 грн - загальному розмірі 38 478,60 грн. відповідно до умов, встановлених Договором, зокрема кредитодавець зобов`язувався на умовах визначених цих Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначений у п.1.2. договору позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно и. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором та відповідно до частини першої статті та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором, отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Щодо стягнення комісії, суд зазначає наступне. Судом установлено, що вказаним кредитним договором передбачено обов`язок позичальника сплатити комісію розмірі 2 850,00 грн. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з відповідача комісії є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Приходячи до такого висновку, суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Оскільки відповідач не навів власного контррозрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором, оскільки вона розрахована кредитором арифметично вірно. Ураховуючи обґрунтованість та доведеність заявленого боргу, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено судом на 94,74% , з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 295,20 грн . Окрім того, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, як за одну позовну вимогу, а в прохальній частині стоїть питання про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. Отже відповідачу [PERSON] необхідно сплатити судові витрати на користь держави пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 295,20 грн. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано заявку на надання юридичної допомоги №542 від 01.04.2025 року договір про надання правової (правничої) допомоги та витяг з Акту №9 про надання юридичної допоги від 30.04.2025. Згідно з договором, заявкою, витягом з акту, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (усної консультації, складення позовної заяви) становить 16 000 грн. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial