Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року №514/1957/18 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача; стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 117955 гривень 86 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 2009 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/1957/18 від 14 листопада 2019 року стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] ,\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві) тисячі гривень на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 19 грудня 2018 року\~ і до досягнення дитиною повноліття. Наразі вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину. Між тим, дитина\~ росте, її потреби постійно збільшуються. Розмір аліментів, визначений рішенням суду на сьогоднішній день є недостатнім, через стрімке зростання цін на споживчі товари та послуги. У зв`язку з вищенаведеним, є очевидним, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини\~ збільшились. Тому, з урахуванням наведеного, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, в якому зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її\~\~ відсутністю. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився,\~ повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації місця проживання, однак на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою». Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з позовної заяви вбачається, що: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 2009 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/1957/18 від 14 листопада 2019 року стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] ,\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві) тисячі гривень на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 19 грудня 2018 року\~ і до досягнення дитиною повноліття. 20 грудня 2019 року Тарутинським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №514/1957/18 про стягнення з\~ [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] ,\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві) тисячі гривень на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 19 грудня 2018 року\~ і до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Єщенко Ю.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №514/1957/18 виданого 20 грудня 2019 року\~ Тарутинським районним судом Одеської області. Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, [PERSON] \~\~\~\~ станом на 30 квітня 2025 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 117955 гривень 86 копійок. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з розрахунку на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року складає 3196 гривень. Тож, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає, що є всі підстави для часткового задоволення позову в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів та зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною\~ повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, що відповідатиме нормам чинного законодавства та інтересам дитини. Щодо стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів відповідачем не оскаржувалися. Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам обчисленої державним виконавцем, розмір яких на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Доказів іншого суду не надано. Стягнення заборгованості по сплаті аліментів, нарахованої під час виконання зазначеного вище рішення суду, може призвести до подвійного стягнення коштів з відповідача. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивачки на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про зміну способу стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 23 травня 2025\~ року. Позовні вимоги задоволено частково. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 14 березня 2025\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 1211 гривень 20 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача\~ в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial