Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У липні 2025 року адвокат Кадук В.В., що діє в інтересах позивача звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила зняти арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна позивача, який був накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № б/н від 31 березня 2011 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції В16, реєстраційни номер обтяження № 11023793 реєстратором Запорізька філія державного підприємства Інформаційни центр Міністерства юстиції України. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач мала намір прибдати у власність квартиру, проте при перевірці нотаріусом було з`ясовано, що на усе невизначене нерухоме майно позивача було накладено арешт. З Інформації з Державного реєстру реяових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження арешт нерухомого майна власника [PERSON] , підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № б/н від 31 березня 2011 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції В16. Обтяження було зареєстровано 01 квітня 2011 року за № 11023793 реєстратором Запорізька філія державного підприємства Інформаційни центр Міністерства юстиції України на підставі вище вказаної постанови. 15 квітня 2025 року представника позивача зверталась із запитом до Покровського відділу ДВС, на що було отримано відповідь про те, що за відомостями державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 22 квітня 2025 року відносно позивача обліковується запис обтяження № 11023793 від 01 квітня 2011 року, більш детальну інформацію надати не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. На теперішній час обтяження у вигляді арешту на усе нерухоме майно боржника порушує конституційні права та право власності власника нерухомого майна. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Кадук В.В. надала письмові пояснення у яких вказала, що виконавче провадження № 58647810 було відкрито 18 березня 2019 року з приводу виконання вимоги №Ф-106930-17-У від 04 жовтня 2018 року виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області боргу у сумі 340 грн. постановою від 29 квітня 2025 року було закінчене у зв`язку з виконанням, заборгованість погашена згідно квитанції №0.0.4333164698.1. Однак з Інформації 431496665 від 16 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про обтяження - арешт нерухомого майна власника [PERSON] і підставою обтяження є постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 31 березня 2011 року, обтяжувач Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, обтяження було зареєстровано 01 квітня 2011 року реєстратором Запорізька філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № б/н від 31 березня 2011 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції В16. Таким чином обтяження, яке було зареєстровано 01 квітня 2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2011 року жодного відношення до виконавчого провадження № 58647810 не має. При цьому Покровським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області у листі № 281034/129199 від 23 квітня 2025 року зазначено, що надати більш детальну інформацію щодо запису про обтяження № 11023793 від 01 квітня 2011 року не мають можливості, оскільки документи знищені через закінчення терміну їх зберігання. Також, просила здійснювати розгляд справи без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також довідкою про доставку електронного документу, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву не надходив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 16 червня 2025 року вбачається, що на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № б/н від 31 березня 2011 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції В16. Обтяження було зареєстровано 01 квітня 2011 року за № 11023793 реєстратором Запорізька філія державного підприємства Інформаційни центр Міністерства юстиції України (а.с.6). З відповіді Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вих.№ 281034/129199 від 23 квітня 2025 року, вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 58647810 щодо виконання виконавчого документу вимоги № Ф-106930-17-У від 04 жовтня 2018 року, виданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області боргу у сумі 340 грн. Виконавче провадження № 58647810 завершено 24 грудня 2019 року, на підставі п.2 ст.37 Закону України Про виконавче провадження. Станом на 23 квітня 2025 року відомості щодо погашення боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження або скасування виконавчого документа відсутні. Згідно відомостей державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 22 квітня 2025 року відносно [PERSON] обліковується запис про обтяження № 11023793 від 01 квітня 2011 року. Надати біль детальну інформацію, є неможливим, оскільки у відповідності до наказу від 25 грудня 2018 року за № 2274/5 Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та наказу від 07 червня 2017 року № 1829 Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с.10). Згідно результату виконавчих проваджень в АСВП від 16 червня 2025 року, виконавче провадження № 58647810 від 18 березня 2019 року, де стягувачем є ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а боржником є [PERSON] завершено (а.с.7). Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18 березня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58647810 щодо вимоги № Ф-106930-17-У від 04 жовтня 2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо стягнення з [PERSON] боргу суму 340 гривень. Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 квітня 2025 року виконавче провадження № 58647810 закінчено, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку із його виконанням. Згідно квитанції № 0.0.4333164698.1, [PERSON] було сплачено на користь Покровського відділу ДВС грошові кошти у сумі 443 гривні у якості заборгованості за ВП № 58647810. Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 1 ст.56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У частині 4 статті 59 Закону міститься вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як встановлено судом, та підтверджено належними та допустимими доказами у справі, термін зберігання виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на невизначене майно та все нерухоме майно позивача сплинув, однак у державного виконавця відсутня об`єктивна можливість за відсутності матеріалів виконавчих проваджень виконати вимоги ч.2 ст.40 Закону та самостійно скасувати накладений арешт. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами ч.1-2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормою ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Положеннями\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що\~ постановою, виданою 31.03.2011 року Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було накладено арешт на майно позивача, а відповідач не скористався своїм правом і не надав відзив на позовну заяву, не надав доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, враховуючи, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 14 років) нескасованого арешту на майно позивача, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для\~подальшого арешту майна позивача. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач з вимогою про стягнення сплаченого судового збору не зверталась, судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved