Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що 20 листопада 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 79, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначав, що протягом тривалого часу їх сімейне життя як подружжя поступово погіршувалося і все це призвело до того, що вони втратили почуття один до одного та це створює негативну атмосферу у сім`ї і неможливість подальшого спільного проживання з відповідачкою. Спільного господарства вони не ведуть та сенсу підтримувати надалі сімейні відносини немає. Посилаючись на наведені вище обставини просив суд шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 20 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 79, розірвати та не надавати строк на примирення сторін. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року відкрито провадження в цій справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідачка [PERSON] не скористалася. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Водночас ним подано до суду заяву від 12.09.2025, в якій він просив розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити (а.с.14). Відповідачка [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, однак подала до суду 22 вересня 2025 заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, так як вона із позивачем не може віднайти взаєморозуміння та з кожним роком їхні відносини тільки погіршуються, просила розглянути справу за її відсутності та не стягувати з неї судові витрати, оскільки має на утриманні двоє малолітніх дітей (а.с.26). З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 20.11.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 79, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Від цього шлюбу у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 01.06.2011 та серії [NUMBER] від 01.07.2015 відповідно (а.с.4,7). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не вживає заходи щодо їх примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як установлено судом, подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові і довіри один до одного та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд доходить висновку, що примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, враховуючи зазначене вище, у тому числі бажання обох сторін розірвати шлюб, а також

Outcome: approved