Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, 08 липня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено кредитний договір № 349860-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надала позичальнику кошти в розмірі 8000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно умов договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,0839892 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, вказану при заповненні даних в особистому кабінеті. В свою чергу, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на 15 травня 2025 року, утворилась заборгованість за договором № 349860-КС-001 про надання кредиту в розмірі 23855,68 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 349860-КС-001 від 08 липня 2021 року та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, згідно позовної заяви просила провести розгляд справи за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляв, будь-яких заяв чи то клопотань не направляв. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказував, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направив, причин його неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що [PERSON] , після авторизації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», звернувся до позивача з анкетою-заявою з метою отримання кредиту, в якій зазначив свої персональні дані, бажану суму кредиту, строк кредитування та номер банківського рахунку (банківської картки) для перерахування коштів. З урахуванням побажань клієнта, [PERSON] було надіслано паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти та пропозицію укласти договір (оферту) № 349860-КС-001 про надання кредиту від 08 липня 2021 року. В свою чергу, [PERSON] прийняв запропоновані йому умови, в зв`язку з чим 08 липня 2021 року надіслав ТОВ «Бізнес Позика» прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 349860-КС-001 про надання кредиту. Як наслідок, між сторонами 08 липня 2021 року було укладено договір № 349860-КС-001 про надання кредиту, який [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-5496. За умовами вказаного договору, позикодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором пор надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 1 договору про надання кредиту, сторонами узгоджено основні характеристик кредиту, а саме: строк кредиту, який становить 24 тижні; розмір процентної ставки, яка становить 1,08398920 в день; комісію за надання кредиту в розмірі 1200 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 8000 грн.; строк дії договору до 23 грудня 2021 року; орієнтовну загальну вартість наданого кредиту, яка становить 20040,00 грн.; орієнтовну реальну річну процентну ставку в розмірі 7407,48 процентів. Відповідно до п. 2 договору визначено графік платежів з зазначенням дати здійснення платежів та його розміру, в тому числі його складових. У відповідності до п. 6 договору про надання кредиту позичальник підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця htps:/bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір. Крім того, відповідно до п. 9 вказаного договору, підписанням цього договору позичальник підтвердив, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Судом також досліджено Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», затверджені наказом директора товариства № 07-ОД від 12 березня 2021 року. Відповідно платіжного доручення № 29842 від 08 липня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» здійснило переказ грошових коштів в розмірі 8000 грн. з призначенням платежу: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , згідно договору № 349860-КС-001 від 08 липня 2021 року. Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 15 липня 2025 року на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 07 липня 2021 року по 23 грудня 2021 року, яка містить відомості про зарахування на рахунок відповідача 08 липня 2021 року грошових коштів у розмірі 8000 грн. від ТОВ «Бізнес Позика» згідно кредитного договору № 349860-КС-001 від 07 липня 2021 року. Таким чином, судом на підставі доказів, які є первинним бухгалтерськими документами, встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» виконано умови укладеного кредитного договору, а саме перераховано на картковий рахунок [PERSON] , вказаний ним в анкеті-заяві, кредитні кошти в розмірі, визначеному умовами договору. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору про надання кредиту не виконав, зокрема, жодного платежу за ним з метою погашення кредитної заборгованості не здійснив, внаслідок чого станом на 15 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 23855,68 грн., яка складається з: 8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14655,68 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованості за комісією за надання кредиту. Розмір, порядок нарахування та період нарахування заборгованості [PERSON] відображено у розрахунку заборгованості за договором № 349860-КС-001 про надання кредиту від 08 липня 2021 року. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем усіх складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача в межах строку кредитування і вважає ці розрахунку вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через невиконання ним умов укладеного кредитного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований позивачем, тобто, шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути 2422,40 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. З цих підстав,

Outcome: approved