Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 852702 від 26.08.2022 у розмірі 11950,09 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позов мотивує тим, що 26.08.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Фінансова Компанія, Кредитор, Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (Відповідач, Споживач, Клієнт) укладено Договір про надання споживчого кредиту №852702 (Договір, Кредитний договір). Відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000,00 грн. Відповідачем не були виконані належним чином кредитні зобов`язання, тому 28.08.2023 згідно умов Договору факторингу №2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 852702 від 26.08.2022р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Позивач), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 11950,09 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 6184,53 грн; заборгованість за відсотками - 5765,56 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження відповідачу було надіслано поштою, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Відповідно до ч. 1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.1048\~цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 26.08.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (ЄДРПОУ 42350798) (Фінансова Компанія, Кредитор, Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (Відповідач, Споживач, Клієнт) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 852702 (Договір, Кредитний договір). Договір укладено в паперовій формі і підписано особисто [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору № 852702 від 26.08.2022 сума кредиту складає 8750,00 грн, строк кредиту 365 днів з кінцевим терміном повернення 26.08.2023 включно. Процентна ставка становить 25% в день за перший день користування кредитом, а за всі наступні дні користування кредитом 125% річних. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 7000,00 грн на поточний рахунок споживача; у розмірі 1750,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. 26.08.2025 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало на банківський рахунок [PERSON] кошти в сумі 7000,00 грн згідно кредитного договору № 852702 від 26.08.2022, що підтверджується платіжною інструкцією № 17771. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 852702 від 26.08.2022, який виготовлено ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», заборгованість відповідача станом на 26.08.2023 складає 11950,09 грн, в тому числі: 7568,25 грн заборгованість по тілу кредиту та 4326,34 грн заборгованість по процентах. 28.08.2023 р. згідно умов Договору факторингу №2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 852702 від 26.08.2022р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Позивач), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Це підтверджується долученими до позовної заяви документами: договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023; платіжною інструкцією до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023; актом прийому-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу від 28.08.2023; витягом з Додатку до Договору факторингу, в якому зазначено, що заборгованість відповідача складає 11950,09 грн, в тому числі: 6184,53 грн заборгованість по тілу кредиту та 5765,56 грн заборгованість по процентах. Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Однак судом встановлено, що у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача: заборгованість за тілом кредиту - 6184,53 грн; заборгованість за відсотками - 5765,56 грн. Але з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача становить: 7568,25 грн заборгованість по тілу кредиту та 4326,34 грн заборгованість по процентах. Згідно ч.2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Також суд не може стягнути відсотки на більшу суму, ніж 4326,34 грн (яка зазначена у розрахунку заборгованості). З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідачем істотно порушено умови укладеного кредитного договору № 852702 від 26.08.2022 року, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашено кредит та проценти за користування ним, тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 6184,53 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 4326,34 грн, а всього у сумі 10510,87 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 11950,09 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 10510,87 грн (87,96%). А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2130,74 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141\~КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025; додаткову угоду до договору № 42649746 від 01.01.2025; детальний опис робіт виконаний адвокатом; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом; свідоцтво адвоката. Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5277,60 витрат за надання професійної правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог (6000,00 грн. х 87,96%), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial