Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

09.05.2025\~до суду\~через систему\~«Електронний суд»\~надійшов вказаний\~позов [PERSON] ,\~інтереси якої\~представляє адвокат\~Вишняков Д.О.,\~до Запорізької\~міської ради,\~третя особа\~Перша запорізька\~державна нотаріальна\~контора,\~який позивачка\~мотивує тим,\~що вона\~з 19.04.2013\~проживає в\~квартирі за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~У вказаній\~квартирі до\~позивачки проживали\~її тітка\~-\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~та дядько- [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті тітки [PERSON] , позивачка на підставі заповіту набула право спільної часткової власності на 1/2 частину вказаної квартири. За час проживання в квартирі вона відкрито, добросовісно та безперервно володіє нею, несе тягар утримання квартири у повному обсязі, зокрема, вчасно оплачує всі комунальні послуги. Враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою, вважає за можливе визнати за нею право власності на квартиру за набувальною давністю. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою суду від 13.05.2025 у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 23.05.2025\~від представника\~відповідача Запорізької\~міської ради\~ Кіпи\~О.В.\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вона просить\~у задоволенні\~позову відмовити\~у зв`язку\~з тим,\~що обов`язкова\~умова набувальної\~давності щодо\~безтитульності володіння\~майном,\~а також\~добросовісність володіння\~позивачкою не\~доведені.\~Враховуючи,\~що в\~позовній заяві\~ [PERSON] \~визначає,\~що власниками\~зазначеного нерухомого\~майна були\~її тітка\~ [PERSON] \~та її\~дядько [PERSON] ,\~це свідчить\~про її\~обізнаність щодо\~співвласників цього\~майна. Позивачка стверджує, що вона є племінницею [PERSON] , отже вона мала право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, але не скористалась своїм правом, а незаконно користувалась часткою, яка належала [PERSON] , що суперечить умовам відкритості володіння. 1/2 частка квартири [ADDRESS] має всі ознаки відумерлої спадщини. \~10.06.2025\~від представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Вишнякова Д.О.\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~в якій\~він позовні\~вимоги підтримав\~в повному\~обсязі та\~ зазначив,\~що дана\~судова справа\~містить ознаки\~добросовісності та\~безтитульності володіння\~позивачкою частиною\~спірного нерухомого\~майна.\~Факт обізнаності\~позивачки щодо\~попередніх власників\~майна жодним\~чином не\~впливає на\~застосування судом\~набувальної давності. Подання заяви\~про прийняття\~спадщини є\~правом позивачки,\~як будь-якої\~іншої особи. Водночас зазначає,\~що позивачка\~ [PERSON] \~подавала до\~нотаріальної контори\~вищезазначену заяву,\~однак їй\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~прийняття спадщини\~за законом,\~оскільки вона\~не має\~законних прав\~на частину\~квартири,\~що є\~предметом даної\~судової справи,\~а після\~своєї тітки\~позивачка отримала\~право власності\~на частину\~квартири не\~за законом,\~а за\~заповітом. В позовній заяві позивачка не стверджувала, що є племінницею когось з осіб, що були власниками квартири. Також зазначає, що відповідач в даній справі по суті має номінальний процесуальний статус, оскільки згідно норм ЦПК позовна заява повинна містити матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, однак позивачка зазначає, що в даній категорії судових справ наявність безпосередніх вимог до відповідачів з приводу визнання права власності на нерухоме майно не є обов`язковою умовою, оскільки згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вказує також, що позивачка не вимагає в позовній заяві стягнути судовий збір з відповідача. Ухвалою суду 24.06.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідка. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Вишняков Д.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що позивачка за ступенем споріднення не могла прийняти спадщину за законом після смерті [PERSON] , який заповіту не залишив. При цьому він помер через місяць після смерті [PERSON] , право власності на частку квартири на нього не було оформлено. Просив позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачкою. Представник відповідача - Доніна Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що відповідач не був обізнаний про відкриття спадщини у вигляді 1/2 частки спірної квартири після смерті [PERSON] та відсутність спадкоємців, тому Запорізька міська рада не зверталась до суду із заявою про визнання цієї спадщини відумерлою. Представник третьої особи Першої запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду третя особа була повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу «Судової повістки про виклик до суду …» в його електронний кабінет. Пояснень на позов, будь-яких заяв, клопотань від третьої особи до суду не надходило. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність третьої особи. Суд, вислухавши представників сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] , 1940 р.н., та [PERSON] , 1941 р.н., з 04.05.1963 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 04.05.1963 (арк.25). 20.07.1974 виконавчим комітетом Запорізької міської ради депутатів трудящих [PERSON] було видано ордер №649 серії А-ІІ ЖСК на сім`ю з 2-х осіб на право заселення у квартиру [ADDRESS] (арк.21). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 25.10.1995 Запорізьким бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] у ЖБК «Комунальник-11» зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки, виданої ЖБК «Комунальник-11» 25.09.1995 №9, про що записано в реєстрову книгу №200 за реєстровим №35602 (арк. 24). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 20.04.2012 (арк.17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (арк.18). 20.04.2012 та 02.05.2012 ФОП [PERSON] видані накладні №193 та №206 (відповідно) про отримання від [PERSON] коштів за надання ритуальних послуг (арк.19,20). 27.03.2013 державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , на 1/2 частку у спадщині, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер №1-260. Також у цьому свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеного спадкового майна [PERSON] не видано (арк.26). 27.03.2013 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 29089123101 (арк.16). З 19.04.2013 [PERSON] зареєстрована та мешкає у квартирі [ADDRESS] , про що свідчать дані, які містяться у її паспорті громадянина України, копія якого міститься у матеріалах справи (арк.10-14). Відповідно до довідки про здійснення платежів АТ КБ «ПриватБанк» від 11.04.2025 та копій дублікатів чеків АТ КБ «ПриватБанк», які датовані 2020, 2021 роками, [PERSON] , здійснювала платежі у 2015, 2020, 2021 та 2025 роках за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (арк.52-67) Також судом встановлено, що Запорізькою міською радою як органом місцевого самоврядування процедура визнання спадщини [PERSON] (частини спадщини - 1/2 частки квартири [ADDRESS] ) відумерлою відповідно до\~ст. 1277 ЦК України\~на час розгляду справи судом не ініціювалося. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає в будинку [ADDRESS] з 1977 року, а з 11.07.2021 є головою правління ЖБК 218 «Коменальник-11», яке створено у цьому будинку, та приблизно з цього часу він знає позивачку [PERSON] , яка постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Водночас повідомив, що до повноважень голови правління ЖБК не входить питання щодо правових підстав проживання осіб у квартирах будинку. Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у\~ст. 344 ЦК України. Так, ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17. Так, виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а\~\~саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. Добросовісність означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанови Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 214/3083/18, від 28.07.2025 у справі № 127/30505/21). Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Як встановлено судом, право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] 25.10.1995 було оформлене на ім`я [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Комунальник-11» від 25.09.1995. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.05.1963. Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинного на час видачі ордера на спірну квартиру та повної сплати пайових внесків за кооперативну квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ст.28 КпШС України\~в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07.02.1991 (втратив чинність з 20.06.2007) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»). Статтею 16\~Закону України\~«Про власність» також\~передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира [ADDRESS] була спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , оскільки придбана шляхом її викупу в ЖБК «Комунальник-11» у період з 1974 по 1995 рік, тобто в період зареєстровано шлюбу [PERSON] та [PERSON] , незалежно від того, на кого було оформлено право власності і хто був членом кооперативу. При цьому, суд враховує, що частки подружжя в спільному майні є рівними, тобто кожному належало по 1/2 частині вказаного майна. Докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, суду не надані. Як встановлено судом [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] . -02.05.2012. Після смерті [PERSON] 1/2 частку спірної квартири за заповітом успадкувала позивачка [PERSON] . Право власності на вказану частку квартири зареєстровано за нею 27.03.2013, а в 19.04.2013 позивачка зареєструвала у вказаній квартирі своє місце проживання. Як зазначає позивачка [PERSON] у позові, з 2013 року вона відкрито, добросовісно та безперервно володіє усією квартирою [ADDRESS] , самостійно несе тягар утримання квартири, що є підставою для визнання за нею права власності на іншу 1/2 частку квартири за набувальною давністю. Під час судового розгляду даної справи представник позивачки також стверджував, що позивачка [PERSON] не могла прийняти спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність необхідного ступеня споріднення. Також зазначив, що позивачка зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, проте докази, на підтвердження вказаних обставин, в матеріалах справи відсутні. Водночас такі твердження свідчать про те, що позивач володіла усією квартирою після отриманням права власності на 1/2 частку цієї квартири за заповітом після смерті [PERSON] та була обізнана, що власником іншої 1/2 частки квартири за життя був [PERSON] . Як вже зазначалось, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. В постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі № 740/3305/20 також зазначено, що сам по собі факт користування позивачем будинком та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що [PERSON] за життя відмовлявся від належної йому частки квартири, а також, що 1/2 частка квартири, право власності на яку просить визнати позивачка за набувальною давністю, не успадкована після смерті [PERSON] іншими особами. Позивачкою не надані докази заведення/не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , відсутність спадкоємців за законом та/або за заповітом після його смерті, а також про те, що після його смерті не видавались свідоцтва про право на спадщину за законом та/або за заповітом. Клопотань про витребування таких доказів стороною позивача не заявлялось. Крім того, згідно зі\~ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Зазначене свідчить, що позивачка [PERSON] була обізнана або ж повинна була знати про наявність у органа місцевого самоврядування права претендувати на спірну частину квартири у разі відсутності спадкоємців, знала, що заволоділа чужим майном, тому її володіння всією квартирою не призводить до набуття права власності на спірну частку незалежно від тривалості такого володіння. Відсутність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після померлого [PERSON] не надавали позивачу підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним. За даних обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що володіння позивачкою 1/2 частиною квартири, яка належала за життя [PERSON] , є добросовісним. Відсутність такої ознаки, як добросовісність заволодіння особою чужим майном, в контексті приписів\~ст.344 ЦК України, виключає можливість визнання права власності за вказаною особою на дане майно, за набувальною давністю. Вирішуючи спір, суд встановивши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених\~ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю на спірну частку квартири, у зв`язку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed