Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні\~2025\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «СВЕА\~Фінанс» до\~ [PERSON] . В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 26\~квітня 2024\~року між\~ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 120 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % на добу. ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~належним чином\~виконало умови\~договору.\~Відповідач зобов`язався\~повернути кредитні\~кошти,\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитом.\~Однак,\~всупереч нормам\~закону та\~умовам договору\~ [PERSON] не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за кредитним договором. 29 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «СВЕА Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024 від 26.04.2024. Заборгованість відповідача на час подачі позову становить у загальному розмірі 19 200 грн., з яких: 4000 грн. борг за тілом кредиту, 7 200 грн. заборгованість за відсотками, 8000 грн. - неустойка. З наведених підстав, ТОВ «СВЕА Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 19 200 грн., а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~про місце,\~час та\~дату розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином.\~У прохальній\~частині позовної\~заяви ТОВ\~«СВЕА Фінанс» просило розглядати\~справу без\~участі представника\~позивача, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 26 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024. Відповідно до п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4\~000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За змістом п. 1.2 договору, кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 23.08.2024. Згідно п. 1.4.1 договору, денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 1.6 договору). Судом встановлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» належним чином виконало умови договору, перерахувавши суму кредиту у розмірі 4000 грн. на картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250319-65 від 19.03.2025, номер транзакції: 760190. Відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до вищевказаного договору, загальна вартість кредиту становить 11\~200 грн., що складається з: 4000 грн. суми кредиту за договором, 7200 грн. процентів за користування кредитом. Згідно укладеного 29 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «СВЕА Фінанс» Договору факторингу № 01.02-26/24, ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «СВЕА Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА Фінанс» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 29.08.2024 до вищевказаного договору факторингу (Додатком № 1 до договору факторингу), ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року в загальному розмірі вимог на суму 19 200 грн., з яких: 4 000 грн. - заборгованість за основним боргом, 7200 грн. заборгованість за відсотками, 8\~000 грн. заборгованість за пенею. З наданого позивачем розрахунку встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 200 грн., що складається з: 4 000 грн. боргу за тілом кредиту, 7 200 грн. боргу за відсотками, 8\~000 грн. пені. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] уклав вищезазначений договір, за умовами яких отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] сума заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року не сплачена, жодних заперечень щодо заявлених вимог відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 11\~200 грн., що складається з: 4 000 грн. боргу за тілом кредиту, 7 200 грн. боргу за відсотками. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення пені, то суд дійшов такого висновку ТОВ «СВЕА Фінанс», крім стягнення заборгованості за Договором № 34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року, заявляло вимоги щодо стягнення з [PERSON] пені за період з 26.05.2024 по 28.08.2024 у розмірі 8\~000 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення пені необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року у розмірі 11 200 грн. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1474 від 08.04.2025, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 405 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial