Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Дубечненської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала кілька заповітів, у яких заповіла усе своє майно позивачу. Вказуючи, що він, будучи спадкоємцем за законом першої черги, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері,\~але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Сторони у підготовче засідання з`явились. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Дубечненської сільської ради подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти вирішення справи на користь позивача за умови достатніх правових підстав та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1964 року, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому вона була зареєстрована і постійно проживала. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 8, 11). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). [PERSON] на день смерті проживала одна (а.с. 8). За життя [PERSON] склала кілька заповітів щодо належного їй майна. Відповідно до\~заповіту,\~посвідченого Кримненською\~сільською радою\~Старовижівського району\~Волинської області\~29.06.2010\~року за\~№ 125,\~ [PERSON] \~усе належне\~їй майно\~заповіла в рівних частинах [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] (а.с. 39 на звороті). Вказаний заповіт не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на будинок після смерті [PERSON] не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 31-32). Спадкоємці за заповітом [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а [PERSON] спадщину не приймала (а с. 38, 40). Позивач [PERSON] 29.09.2010 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері (а.с. 33 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який в відповідно до положень ст. 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою від 11.09.2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що право власності на заначений житловий будинок за спадкодавцем не зареєстроване, відсутній правовстановлюючий документ (а.с. 10). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 26/2010 до майна померлої [PERSON] (а.с. 33-46), з яких також видно, що ніхто, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину на інше належне спадкодавцю майно видані також позивачу. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved