Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

В липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулось в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 51758882 від 15.01.2022 року в розмірі 23900 грн. 00 коп.В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем був укладений договір № 51758882 від 15.01.2022 року, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Кредитодавець надав [PERSON] кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 7500 грн. які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій) (до 60 днів). 26.07.2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5175882. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5175882. Вказує, що заборгованість відповідача за договором № 51758882 від 15.01.2022 року становить 23900 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 10000 грн., заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 12000 грн. 00 коп., заборгованність за комісіями - 1900 грн. 00 коп. Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість., витрати на сплату судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить проводити розгляд справи у відсутності йцого представника. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280, ст. 223 ч. 4 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.01.2022 року [PERSON] подав в електронному вигляді анкету-заяву на кредит № 51758882 та уклав із ТОВ "Мілоан" договір про споживчий кредит № 51758882 від 15.01.2022 року, із додатком №1 - Графіком платежів та додатком №2 - Паспортом споживчого кредиту (а.с. 25-29, 43, 46, 47). З довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір № 51758882, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора [NUMBER], надісланого позичальнику 15.01.2022 року на номер телефону [NUMBER] (а.с. 53). За умовами договору ТОВ "Мілоан" надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. строком на 30 днів з 15.01.2022 року (а.с. 25-29). Відповідно до умов кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно графіку платежів за договором про споживчий № 51758882 від 15.01.2022 року відповідач повинен був здійснити повне погашення кредиту до 14.02.2022 року в сумі 19400 грн. 00 коп., яка включає в себе суму виданого кредиту 10000 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом в сумі 7500 грн. 00 коп., комісію за надання кредиту в сумі 1900 грн. (а.с. 43). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 15.01.2022 року відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп. на зазначений ним у договорі картковий рахунок, що підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» про успішність проведеного платежу (а.с. 54). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором кредитного № 51758882 від 15.01.2022 року за період з 15.01.2022 року по 04.03.2023 року боржника [PERSON] вбачається, що 11.08.2021 року йому було видано кредит в сумі 10000 грн., кредитором було нараховано відсотки згідно договору. Ззагальна сума заборгованості [PERSON] за договором становить 23900 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 10000 грн., заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 12000 грн. 00 коп., заборгованність за комісіями - 1900 грн. 00 коп. (а.с. 8). 26.07.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права грошової вимоги до боржників у тому числі за договором № 51758882 від 15.01.2022 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачем, що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.07.2024 року до договору факторингу № 26-07/2024, Реєстром боржників до договору факторингу № 26-07/2024 (а.с.10, 21, 22, 23-24). Як вбачається із копії платіжного доручення від 26 липня 2024 року ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" провів на рахунок ТОВ «Мілоан» оплату за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року в сумі 3310395 грн. 81 коп. (а.с. 20). Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 23900 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 10000 грн., заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 12000 грн. 00 коп., заборгованність за комісіями - 1900 грн. 00 коп. (а.с. 23-24). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1050 якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного № 51758882 від 15.01.2022 року, що був укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачем, [PERSON] допустив заборгованість в становить 23900 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 10000 грн., заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 12000 грн. 00 коп., заборгованність за комісіями - 1900 грн. 00 коп. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 23900 грн. 00 коп. доведена та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 13000 грн. 00 коп. суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір № 02-09/2024-5 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року, що укладений позивачем із фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 38-39), тарифи на послуги фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с. 41), платіжну інструкцію № 0505980002 від 12 серпня 2025 року (а.с. 42), заявку на надання юридичної допомоги від 01.07.2025 №11 (а.с. 44), витяг з акту 11 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року (а.с. 45). Проте, згідно вищевказаних документів судом встановлено, що правова допомога надавалася не адвокатом, а фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц вказав, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надається саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 провадження № 14-44цс21). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved