Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 09.12.2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 23.05.2024 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , яка знаходиться на утриманні позивача. У зв`язку з війною позивач з донькою була вимушена переїхати до Великої Британії. Відповідач на теперішній час відмовився матеріально забезпечувати дитину. Він працює на ПАЕС, отримує стабільно заробітну платню, має нормальний стан здоров`я, не має серйозних захворювань, які б не дозволяли йому працювати, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини на утриманні не має. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просить судові витрати покласти на відповідача, проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, проти заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог щодо стягнення аліментів, просив провести розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву, пояснень, клопотань чи заперечень не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.11). Дитина проживає разом з матір`ю у Великій Британії, що підтверджується витягом ДПС України про перетин державного кордону [PERSON] та [PERSON] 22.03.2022 (а.с.17), формою для проставлення візи Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] від 03.05.2022 (а.с. 18-19), формою для проставлення візи Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] від 03.05.2022 (а.с. 20-21), дозволом на проживання Сполученого Королівства [PERSON] від 31.12.2024 (а.с. 22-23), дозволом на проживання Сполученого Королівства [PERSON] від 31.12.2024 (а.с. 24-25), довідкою про навчання [PERSON] в Сейнт Клеменс від 07.12.2025 (а.с. 26-27), договором про оренду житла [PERSON] від 08.05.2024. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним, на утриманні інших осіб не має, матеріальне становище та стан здоров`я дозволяють йому сплачувати аліменти на дитину. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 1 та 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.\~182\~СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий мінімум з 01.01.2025 на дітей віком до 6 років 2 563 грн; на дітей від 6 до 18 років 3 196 грн. Враховуючи вищезазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Оскільки встановлений ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із аналізу цієї норми Закону, висновується, що іншу рівну частину аліментів на виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини повинен забезпечити той з батьків, із ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 19.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Крім того, відповідно доч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач до початку судового розгляду подав заяву про визнання позову, проте позивачем при подачі позову судовий збір не сплачувався, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави 50% судового збору в сумі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved