Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У вересні 2024 року ЖБК «КИЇВ-8» (надалі - позивач) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] (надалі - відповідачі), в якому просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 780,01 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 360,59 грн та три відсотки річних у розмірі 1 718,86 грн, а всього 25 859,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS] та є власниками останньої, а тому відповідно споживають житлово-комунальні послуги. Таким чином, відповідачі, як споживачі житлово-комунальних послуг, у відповідності до статей 1, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги. У зв`язку з порушенням вказаних обов`язків у відповідачів, починаючи з 01.09.2019, виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 18 780,01 грн за період з 01.09.2019 по 01.09.2024. На вказаний розмір заборгованості відповідачам на підставі ст. 625 ЦК України також нараховано інфляційні втрати у розмірі 5 360,59 грн та три відсотки річних у розмірі 1 718,86 грн. Відповідачі вже протягом тривалого часу не виконують зобов`язання по утриманню належного їй на праві власності нерухомого майна, у зв`язку з чим витрати щодо утримання майна вимушений нести позивач. Відповідачі повідомлялись належним чином про виниклу заборгованість та необхідність її сплати у добровільному порядку, однак боргові зобов`язання ними не виконуються, зазначена заборгованість не була сплачена. Із зазначених підстав позивач звернувся із даним позовом до суду. Ухвалою суду від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.12.2024 відповідачами подано відзив на позовну заяву, у якому відповідачами борг не визнається. Одночасно із відзивом відповідачами подано клопотання про поновлення строку на його подання, обґрунтовуючи яке відповідачі вказують на наявність об`єктивних обставин, які унеможливлювали подання ними відзиву у встановлений судом строк. При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачі просили суд: - прийняти рішення про продовження розгляду справи №758/11790/24 по ухвалі Подільського районного суду міста Києва від 27.09.2024 по суті з огляду на протиправні дії позивача щодо нарахування відповідачам заборгованості сплати комунальних послуг попереднього власника особового рахунку по квартирі [ADDRESS] [PERSON] , інваліда війни 3 групи, які є протиправними та такими, що порушують їхні права як споживачів житлово-комунальних послуг; - визнати протиправними дії позивача щодо нарахування та стягнення з відповідачів заборгованості за надання послуг «Утримання будинку та прибудинкової території» за тарифами, що не були змінені, враховуючи часткову відсутність в період з 01.06.2021 по 01.12.2024 послуг по гарячому водопостачанню та неналежне обслуговування і ремонт внутрішньобудинкових систем по теплозабезпеченню; - зобов`язати позивача здійснити перерахунок та зменшення вартості послуг «Утримання будинку та прибудинкової території» за часткове ненадання послуги з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем і гарячого водопостачання та опалення для попереднього власника особового рахунку [PERSON] за період з 01.06.2021 до ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - витребувати від позивача відповідні документи з метою проведення претензійно-позовної роботи для стягнення боргу із власника особового рахунка на квартиру [PERSON] інваліда війни 3 групи, який фактично користувався послугами централізованого гарячого водопостачання та водовідведення до ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024 року; - зобов`язати позивача виплатити відповідачам і власнику особового рахунку [PERSON] компенсацію (пеню) у розмірі 3 % річних вартості роботи (послуги) за кожен день перевищення термінів проведення ремонтно-відбудовних робіт за період з 01.06.2021 по дату ухвалення рішення у справі № 758/11790/24 від 27.09.2024; - стягнути з позивача на користь відповідачів витрати за направлення додаткових матеріалів в суд, звернень, та актів - претензій в сумі 840 грн; - стягнути з позивача 150 000,00 грн. моральної шкоди на користь власника особового рахунку [PERSON] і відповідачів пропорційно по 50 тис. грн; - зобов`язати позивача зарахувати суми перерахунку вартості послуг «Утримання будинку та прибудинкової території» за часткове ненадання послуги з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання та опалення в рахунок суми заборгованості власника особового рахунку [PERSON] у відповідності раніш оформленого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території з 01.06.2021 до дати ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - зобов`язати позивача сплатити відповідачам компенсацію щоденних витрат на електроенергію в сумі 10 (десять) гривень 92 копійок за кожну добу з 01.06.2021, коли було відсутнє гаряче водопостачання до дати ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024. 14.01.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримано у повному обсязі. Матеріалами справи також підтверджується, що 17.03.2025 через підсистему «Електронний суд» подана до суду зустрічна позовна заява [PERSON] та [PERSON] до ЖБК «КИЇВ-8», третя особа [PERSON] , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, а також заява відповідачів про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідачів [PERSON] . В зустрічній позовній заяві відповідачі за первісним позовом просили суд: - визнати протиправними дії позивача за первісним позовом щодо нарахування та стягнення з відповідачів за первісним позовом заборгованості за надання послуг «Утримання будинку та прибудинкової території» за збільшеними тарифами, враховуючи часткову відсутність в період з 01.06.2021 по 01.12.2024 послуг по гарячому водопостачанню та неналежне обслуговування і ремонт внутрішньобудинкових систем по теплозабезпеченню; - зобов`язати позивача за первісним позовом здійснити перерахунок та зменшення вартості послуг «Утримання будинку та прибудинкової території», за часткове ненадання послуги з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем і гарячого водопостачання та опалення для попереднього власника особового рахунку [PERSON] за період з 01.06.2022 до ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - витребувати у позивача за первісним позовом відповідні документи з метою проведення претензійно-позовної роботи для стягнення боргу із власника особового рахунка на квартиру [PERSON] інваліда війни 3 групи, який фактично користувався послугами централізованого гарячого водопостачання та водовідведення до моменту набуття відповідачами за первісним позовом права власності на квартиру [ADDRESS] до договору дарування до ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - зобов`язати позивача за первісним позовом виплатити відповідачам за первісним позовом і власнику особового рахунку [PERSON] компенсацію (пеню) у розмірі 3 % річних вартості роботи (послуги) за кожен день перевищення термінів проведення ремонтно-відбудовних робіт за період з 01.06.2021 по дату ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - стягнути з позивача за первісним позовом на користь відповідачів за первісним позовом витрати за направлення заяв, звернень та актів - претензій, підготовку зустрічного позову в сумі 1 155,00 грн; - стягнути з позивача за первісним позовом 1 000 000,00 грн моральної шкоди на користь власника особового рахунку [PERSON] по справі № 758/11790/24 від 27.09.2024 та відповідачів за первісним позовом пропорціонально; - зобов`язати позивача за первісним позовом зарахувати суми перерахунку вартості послуг «Утримання будинку та прибудинкової території», за часткове ненадання послуги з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання та опалення в рахунок суми заборгованості власника особового рахунку [PERSON] у відповідності раніш оформленого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.06.2022 до дати ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024; - зобов`язати позивача за первісним позовом сплати відповідачам за первісним позовом компенсацію щоденних витрат на електроенергію в сумі 10 (десять) гривень 92 копійок за кожну добу з 01.06.2022 до дати ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024. 27.03.2025 представником позивача ЖБК «КИЇВ-8» було подано клопотання, в якому останній просив суд відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви та у клопотанні про залучення третьої особи, а позовні вимоги ЖБК «КИЇВ-8» задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.03.2025 клопотання відповідачів про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено. Поновлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву. Прийнято до розгляду відзив відповідачів, що надійшов до суду 16.12.2024. Прийнято до розгляду відповідь на відзив, що надійшов від позивача до суду 14.01.2025. Зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до ЖБК «КИЇВ-8», третя особа [PERSON] , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди повернуто заявникам. У задоволенні клопотання відповідачів про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 12.04.2025 [PERSON] та [PERSON] подали через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просили скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2025 та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження за зустрічною позовною заявою. Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2025 апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2025 залишено без задоволення, вказану ухвалу суду залишено без змін. 18.08.2025 Подільським районним судом міста Києва судовими повістками було повідомлено позивача (надіслання на електронну адресу позивача) та відповідачів (відправлення поштової кореспонденції на адресу їх реєстрації) про призначений розгляд справи на 23.09.2025 року об 11:00 год. У судове засідання 23.09.2025 відповідачі не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. У судовому засіданні 23.09.2025 представник позивача був повідомлений під розписку про відкладення розгляду справи на 07.10.2025 об 11:20 год. Перед початком судового засідання 07.10.2025 представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 07.10.2025 у судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення засобами поштового зв`язку судових повісток на адресу зареєстрованих місць проживання відповідачів, про причини неявки своєї суд не повідомили. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» (Case of Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та «Трух проти України» (ухвала) (Trukh v. Ukraine (dec.), заява №50966/99, від 14.10.2003). У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР із змінами і доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 09.11.1995, Перший Протокол, протоколи № 4 і № 7 до Конвенції, підписані від імені України 19.12.1996 та Протоколи № 2 і № 11 до Конвенції, підписані від імені України 09.11.1995 у м. Страсбурзі із застереженнями. Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, N 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, ураховуючи в сукупності наявність в матеріалах справи достатньої кількості письмових доказів, а саме: позовну заяву, відзив відповідачів на позовну заяву, відповідь позивача на відзив, а також повторну неявку відповідачів у судове засідання, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін, повідомлених належним чином. При цьому, розглянувши клопотання відповідачів, зазначене в пункті 5 відзиву на позовну заяву щодо витребування від позивача відповідних документів з метою проведення претензійно-позовної роботи для стягнення боргу із власника особового рахунка на квартиру [PERSON] інваліда війни 3 групи, який фактично користувався послугами централізованого гарячого водопостачання та водовідведення до ухвалення рішення у справі №758/11790/24 від 27.09.2024, суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне. Відповідно норм ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. В порушення вимог статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачі не конкретизували, які саме документи необхідно витребувати від позивача і, не зазначили обставини, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати, а також не вказують, які заходи були вжиті ним для отримання документів. Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідачів про витребування документів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що ЖБК «КИЇВ-8» здійснює управління житловим будинком житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 1.1. Статуту ЖБК «КИЇВ-8», зареєстрованого відділом по керівництву і діяльністю житлово-будівельних кооперативів Київського міськвиконкому №299 від 29.12.1982, житлово-будівельний кооператив організовується з метою задоволення потреб членів кооперативу та їх сімей у житлі шляхом будівництва жилого багатоквартирного будинку/будинків/ з господарськими будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою державного кредиту, а також для подальшої експлуатації та управління цим будинком/будинками/. Згідно з п.п. 21 Статуту житлово-будівельний кооператив має право: одержувати в установленому порядку у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва жилого будинку /будинків/ і господарських будівель; одержувати в установленому порядку державний кредит на будівництво жилого будинку/будинків/; здійснювати будівництво жилого будинку /будинків/ підрядним способом; провадити з дозволу Держбуду УРСР поліпшене оздоблення і встановлювати більш досконале обладнання в кооперативному будинку за рахунок коштів кооперативу по додаткових кошторисах; укладати договори, необхідні для здійснення будівництва та експлуатації будинку /будинків/; організовувати культурно-побутове обслуговування членів кооперативу. Відповідно до п.п. г/ п. 50 Статуту в обов`язки кооперативу входить: забезпечення находження від членів кооперативу вступних і пайових внесків, а також внесків на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку/будинків/, платежів за комунальні та інші послуги. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами договору дарування квартири від 25.12.1997 серії НБ № 0094700, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Руденко В.О. за № 7782, [PERSON] (дарувальник) подарував, а [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] (обдаровані) прийняли в дар в рівних долях, належну гр. [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також пунктом 7 договору визначено, що Обдаровані здійснюють за свій рахунок експлуатацію і ремонт квартири, а також беруть участь відповідно до займаної площі в витратах пов`язаних з технічним обслуговуванням і ремонтом, в тому числі капітальним, всього будинку, утриманням придомової території. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2010 [PERSON] змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON] . Отже, виходячи з умов договору дарування квартири від 25.12.1997 серії НБ №0094700, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Руденко В.О. за № 7782, з 25.12.1997 власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ). Крім того, як вбачається з відомостей з Реєстру територіальної громади міста Києва, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про кооперацію» кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами; кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу. Відповідно до Протоколу № 1 засідання Правління ЖБК «Київ-8» від 01.02.2024 встановили з 01.02.2024 тариф на обслуговування 1 кв.м. корисної площі в розмірі 8,50 грн. Протоколом № 1-16.07/31.07 за підсумками двох загальних зборів членів ЖБК «Київ-8» від 16.07.2024 та 31.07.2024 затверджено тариф на експлуатаційні витрати у розмірі 10,75 грн. за 1 м2 загальної площі квартири; прийнято рішення проведення капітального ремонту і встановлено тариф 3,70 грн. з 1 м2 загальної площі квартири протягом шести місяців; прийнято рішення про проведення поточного ремонту (в тому числі ремонту ліфтів) і разом з тим встановлено тариф 9,07 грн. з 1 м2 загальної площі квартири; встановлено тариф на додаткові внески (ремонт покрівлі, підготовка індивідуального теплового пункту (ІТП) до опалювального сезону, тощо) у розмірі 7,56 грн. з 1 м2 загальної площі квартири, які необхідно сплачувати споживачам. У Додатку № 3 до Листа КП «ГІОЦ» від 23.07.2024 №075/303-3142 викладено складові нормативних витрат з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та зазначено, що тариф на внески на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить - 4,95 грн. з 1 м? загальної площі для квартир 1-го поверху та 6,26 грн. з 1 м? загальної площі для квартир на інших поверхах. Окрім того, ЖБК «КИЇВ-8» забезпечує мешканців будинку комунальними послугами, а саме: постачання питної води та приймання стічних вод, централізованим постачанням гарячої води, централізованим опаленням, на підставі договорів укладених з виконавцями послуг. 07.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ЖБК «КИЇВ-8», укладено договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 15914/4-07 (далі - Договір № 15914/4-07 від 07.07.2016). Відповідно до п.п. 1.1. договору № 15914/4-07 від 07.07.2016 «Постачальник» зобов`язується надавати Абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього договору) та на підставі пред`явлених Абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (надалі -Умови), а Абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод. 25.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ЖБК «КИЇВ-8» укладено договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води № 10301844000100 (далі - договір води № 10301844000100 від 25.10.2018). Згідно з п.п. 1.1. договору води № 10301844000100 від 25.10.2018 «Сторона 1» зобов`язується надати «Стороні 2» послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку(ах), підключеному(их): від центрального або індивідуального теплового пункту (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) «Сторони 1»; або від ІТП, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні експлуатації та/або користуванні) «Сторони 2»; а «Сторона 2» зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі. 30.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ЖБК «КИЇВ-8» укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1030184 (далі - договір №1030184 від 30.10.2018). Відповідно до п.п. 1.1. договору №1030184 від 30.10.2018 «Постачальник» зобов`язується виробити та поставити теплову енергію «Споживачу» для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а «Споживач» зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі. 03.11.2020 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ЖБК «КИЇВ-8» укладено додаткову угоду до договору від 30.10.2018 №1030184 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - додаткова угода). Відповідно до п.п. 1. додаткової угоди додатки № 1,2,3,4,7 викладено у новій редакції. Відповідно до ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Це правило конкретизоване у ст. 322 ЦК України, яка встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, котре йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників та є обов`язковими для виконання всіма співвласниками. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на управління будинку буд. [ADDRESS] . Отже, ураховуючи те, що відповідачі користувались та користуються послугами, які надавались та продовжують надаватись позивачем, згідно із статтями 156, 162 ЖК України вони зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою КМУ №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини першої ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), згідно з ст. 610 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідачі не сплачують вартість наданих їм житлово-комунальних послуг у повному обсязі, у зв`язку з чим у них, починаючи з 01.09.2019, утворилась заборгованість. Із урахуванням наведеного, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача з боку відповідачів, оскільки, як з`ясовано судом, відповідачами допущено невиконання зобов`язань щодо сплати житлово-комунальних послуг. Вирішуючи обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем до стягнення сум, суд також виходить із наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з розрахунками позивача заборгованість відповідачів виникла з 01.09.2019 та становить 18 780,01 грн. На вказаний розмір заборгованості відповідачам на підставі ст. 625 ЦК України також нараховано інфляційні втрати у розмірі 5 360, 59 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 718,86 грн. Суд приймає до уваги такі розрахунки сторони позивача, оскільки вони узгоджуються з нормами закону та не спростовані відповідачами. Сумнівів щодо правильності обрахунків таких сум у суду немає. Доказів на їх спростування відповідачами не подано. Відповідачі у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнають, посилаючись на, що договір дарування не містив застережень про переведення боргу попереднього власника квартири [PERSON] та не містив згоди кредитора на таку заміну, що в свою чергу відповідає положенням статті 520 ЦК України. Слід зазначити, що договір дарування серії НБ № 0094700 за № 7782, укладений 25.12.1997, тоді як позивачем період заборгованості заявлений з 01.09.2019 по 01.09.2024, тобто вже тоді, коли власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] , а тому посилання відповідачів з даного приводу є безпідставними. Щодо посилань відповідачів з приводу фактичної їх відсутності у квартирі [ADDRESS] в цей період. Згідно статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані, зокрема своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 цієї статті передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Таким чином, згідно із нормами чинного законодавства України власники квартир є споживача житлово-комунальних послуг та несуть обов`язок з оплати за надані житлово-комунальні послуги. Невикористання власником належної йому квартири не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Посилання відповідачів про те, що постачання житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі укладеного з власником квартири договору про обслуговування прибудинкової території та оплату комунальних послуг, а такий договір укладав лише попередній власник, спростовується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: Виконавець надавав послуги, надсилав Споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач мав здійснювати оплату виставлених рахунків. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача. Відмова споживача від укладення договору суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність письмово оформленого договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного Суду від 18.03.2019 року в справі № 210/5796/16-ц). Таким чином, згідно із нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана правова позиція зазначена в постанові Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2018 у справі № 756/477/17, де зазначено, що відповідач є власником квартири та користується житлово-комунальними послугами, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у нього обов`язку здійснювати оплату наданих йому житлово-комунальних послуг на користь позивача в межах заявленого строку. Таким чином, між ЖБК «КИЇВ-8» та [PERSON] та [PERSON] письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у належну Відповідачам власність надавалися житлово-комунальні послуги, які вони були зобов`язані оплачувати, відповідно до норм законодавства, оскільки фактично користувались ними як власники квартири у багатоквартирному житловому будинку. Щодо тверджень відповідачів про неналежне надання позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідачі не надали суду доказів на підтвердження того, що вони зверталися до позивача з приводу ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, складали відповідні акти-претензії чи викликали представників позивача для перевірки кількості та/або якості наданих послуг у порядку, передбаченому законом. Оскільки, відповідачами не надано копії акту-претензії щодо ненадання, надання неналежної якості послуг ЖБК «КИЇВ-8», а отже, належні докази, що підтверджують ненадання позивачем послуг відсутні. Відповідно до ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, посилання відповідачів на неналежне надання позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а лише базується на припущеннях, що заборонено в силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України. Щодо заявлених вимог у відзиві Відповідача до ЖБК «Київ-8». Відповідно до ст. 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; 7) заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; 8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 4. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. 5. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив на позовну заяву як процесуальний документ - це фактично заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково, а неподання відповідачем відзиву може бути розцінено судом як визнання позову за замовчуванням або за законом. Таким чином, цивільно-процесуальне законодавство України не передбачає можливості відповідачеві заявляти майнові та немайнові вимоги до Позивача у рамках подання відзиву на позовну заяву, у відзиві на позовну заяву відповідачі можуть лише заперечувати щодо заявлених позовних вимог, визнавати позов повністю або частково. Отже, в межах розгляду даної справи вимоги, які були заявлені в відзиві відповідачами до ЖБК «Київ-8» не підлягають розгляду, адже предметом розгляду даної справи є виключно стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає вірним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.09.2019 по 01.09.2024 у загальному розмірі 25 859,46 грн, із яких: 18 780,01 грн - сума основної заборгованості; 5 360,59 грн - інфляційні втрати; 1 718,86 грн - три відсотки річних. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved