Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати уповноважений орган реєстрації актів цивільного стану виключити з актового запису №61 про народження дитини [PERSON] в частині зазначення батьком [PERSON] та внести відомості до актового запису про народження відомості про батька дитини [PERSON] , зобов`язати виключити відомості про прізвище дитини « [PERSON] » та повернути прізвище « [PERSON] », виключити відомості про по батькові « [PERSON] » та повернути по батькові « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з грудня 2013 року він з відповідачем мали незареєстровані у встановлену законом порядку сімейні стосунки та спільно проживали. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Оскільки протягом усього спільного проживання зі своєю співмешканкою вони досить часто сварились, було присутнє непорозуміння в стосунках, він довгий час не бажав одружуватись, тому відомості про нього як батька дитини в актовий запис були внесені за прізвищем матері, в порядку ч.1 ст.135 СК України, як [PERSON] . Однак саме він є біологічним батьком дитини, разом із сім`єю вони проживають у м. Яворові, дитина відвідує школу, він постійно цікавиться її шкільним життям. 12.06.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.08.2025 року представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, де уточнив прохальну частину позову щодо уповноваженого органу реєстрації актів цивільного стану на внесення відомостей до актового запису. Ухвалою суду від 03.09.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну предмету позову, в подальшому вирішено розглядати справу з урахуванням позовної заяви зі зміною предмету позову. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, на адресу суду скерували заяву в якій підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять такі задовольнити, розгляд справи проводити у їхній відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити. Представник третьої особи Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не прибув, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо вирішення спору покладається на розсуд суд. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнала позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06 жовтня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 09 жовтня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 04.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 18 листопада 2004 року Чернилявською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №13 розірвано, що підтверджується рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04.07.2014 року. Окрім цього, судом встановлено та не заперечується сторонами, що з грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2015 року, [PERSON] народилась [INFO] в м.Яворові Львівської області. Її батьком значиться [PERSON] , мати [PERSON] . Позивач [PERSON] та [PERSON] 12.06.2025 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради, актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2025 року, виданим Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00015259370 від 10.04.2015 року щодо [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Під час розгляду справи сторонами по справі не заперечується та визнається факт того, що батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] . Згідно з ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено ст. 128 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У рішенні від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany») Європейський суд з прав людини на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено та визнається сторонами, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно, необхідно внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Водночас підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Яворівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості з актового запису №61 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини [PERSON] , суд не вбачає, оскільки відомості про батька дитини вказані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 605,60 грн.

Outcome: partial