Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що з 15.07.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.09.2024 року у справі №369/2403/24. Фактично сімейні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем було припинено з літа 2023 року. В період перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано квартиру [ADDRESS] , а також транспортний засіб «AUDI A5», 2017 року випуску, об`єм двигуна 2000 см3, номер кузову [NUMBER] . Придбана в період шлюбу з відповідачем квартира [ADDRESS] , зареєстрована в рівних частках (по ) за кожним із сторін, а тому не підлягає поділу. Автомобіль «AUDI A5», який був зареєстрований при його придбанні 11.10.2019 року на відповідача, 24.06.2023 року був перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу на [PERSON] , а 04.10.2024 року, згідно свідоцтва про право на спадщину, зі [PERSON] на [PERSON] . Таким чином, зазначений вище автомобіль, який придбаний в період зареєстрованого шлюбу між сторонами та був об`єктом спільної сумісної власності, без згоди позивачки було відчужено відповідачем. Також 28.12.2018 року позивачка шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, уклала договір із АТ «Універсал Банк», відповідно до умов якого їй було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. В період перебування у шлюбі із відповідачем, останній, маючи вільний доступ до кредитної картки, декілька разів здійснював оплату платежів за ремонт їх автомобіля «AUDI A5». Таким чином, оскільки кредитні кошти витрачались на ремонт їх спільного автомобіля, вони є об`єктом спільної сумісної власності. Позивачка не мала фінансової змоги самостійно погасити всю заборгованість за кредитним договором, натомість відповідач взагалі самоусунувся від сплати будь-яких коштів на погашення боргу, як наслідок на вказану суму кредиту банком було нараховано відсотки. Тому, витрачені із банківської картки кредитні кошти, а також штрафні санкції, нараховані банком за прострочення виплат, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно виписки по картці від 13.03.2015 року вбачається, що в період з квітня 2021 року по листопад 2022 року списувались кошти на витрати «магазин та інтернет», а також здійснювались перекази на загальну суму 50000 грн. Вказані кошти використовувались відповідачем для оплати рахунків на ремонт авто. Крім того, згідно виписки по картці від 12.03.2025 року вбачається, що з останньої щомісячно списувались відсотки за прострочення повернення кредитних коштів. Згідно виписки від 07.03.2025 року позивачкою з квітня 2021 року по вересень 2022 року частково сплачувались кошти на погашення заборгованості на загальну суму 84068 грн. 08 коп. Згідно довідки про заборгованість від 07.03.2025 року заборгованість по рахунку станом на 07.03.2025 року становить 65457 грн. 17 коп. Таким чином, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є сума кредитної заборгованості станом на 07.03.2025 року в розмірі 65457 грн. 17 коп. та частково сплачена позивачкою сума заборгованості в розмірі 84068 грн. 08 коп., а всього 149525 грн. 25 коп. Також, в зв`язку з цим, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2024 року у справі №369/21906/23, було задоволено позов АТ «Універсал Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 62773 грн. 17 коп., яку в свою чергу відповідач витрачав на ремонт автомобіля. Посилаючись на вказані обставини, позивачка у пред`явленому позові просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності її з відповідачем автомобіль марки «AUDI A5», 2017 року випуску, об`єм двигуна 2000 см3, номер кузову [NUMBER] , та грошові зобов`язання за кредитним договором від 28.12.2018 року, укладеним між позивачкою та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в сумі 149525 грн. 25 коп.; а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості частини автомобіля в сумі 626132 грн. 17 коп. та компенсацію частини грошових зобов`язань за кредитним договором від 28.12.2018 року в сумі 74762 грн. 625 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 07.04.2025 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 18.04.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Протокольною ухвалою від 16.06.2025 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами. Перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 15.07.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.09.2024 року у цивільній справі №369/2403/24. \~ \~ \~ \~Згідно вказаного рішення суду, яке оприлюднено в ЄДРСР, даними якого суд має право користуватись при здійсненні судочинства відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», вбачається, що рішенням час фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства не встановлювався. Датою припинення таких відносин та ведення господарства позивачкою в позові зазначено літо 2023 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за ними в рівних частках по за кожним та яка не є предметом спору. Згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що 11.10.2019 року за [PERSON] було зареєстровано транспортний засіб «AUDI A5», 2017 року випуску, об`єм двигуна 2000 см3, номер кузову [NUMBER] , який в подальшому на підставі договору купівлі-продажу 24.06.2023 року був перереєстрований на [PERSON] . Відповідно до долученого позивачкою до позову звіту про оцінку майна №18-241223-001 від 25.12.2024 року, ринкова вартість транспортного засобу «AUDI A5», 2017 року випуску, станом на дату його продажу відповідачем 24.06.2023 року, становила 1252264 грн. 35 коп. Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч\~ст.65 СК України\~інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №740/3930/15-ц. Як встановлено судом, спірний автомобіль «AUDI A5» було придбано та зареєстровано за відповідачем [PERSON] 11.10.2019 року, тобто в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та до моменту припинення між ними шлюбних відносин влітку 2023 року. Доказів купівлі автомобіля виключно за особисті кошти відповідачем не надано та не спростовано таким чином презумпцію спільності права власності подружжя на майно, придбане за час шлюбу. При цьому з огляду на відчуження спірного автомобіля без згоди другого з подружжя (позивачки) та відсутності доказів на підтвердження використання відповідачем отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї чи на її потреби, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності сторін автомобіль марки «AUDI A5» та стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації вартості частини цього автомобіля в сумі 626132 грн. 17 коп., виходячи і ринкової вартості останнього на момент його відчуження відповідачем, визначеної у звіті про оцінку майна №18-241223-001 від 25.12.2024 року. Щодо позовних вимог про розподіл боргових зобов`язань подружжя, суд виходить з наступного. Згідно ч.4 ст.65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Виходячи зі змісту ст.ст.60,65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц (провадження\~№14-712цс19). Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок особистих коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами\~ст.544 ЦК України. Так, відповідно до\~ст.544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №712/6574/16-ц (провадження №61-17824св18). З матеріалів справи, зокрема, з долучених до позову виписок по рахунку та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2024 року у цивільній справі №369/21906/23, яке набрало законної сили, вбачається, що 28.12.2018 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» було укладено договір про надання банківських послуг, оформлений анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого [PERSON] було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Вказаним вище рішенням суду від 29.03.2024 року з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» було стягнуто заборгованість за договором від 28.12.2018 року, яка утворилась станом на 08.10.2023 року в сумі 62773 грн. 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту. Згідно виписки по рахунку, станом на 07.03.2025 року заборгованість за кредитним договором від 28.12.2018 року становить 65457 грн. 17 коп. Крім того, згідно виписки від 07.03.2025 року позивачкою з квітня 2021 року по вересень 2022 року частково сплачувались кошти на погашення заборгованості на загальну суму 84068 грн. 08 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя суму кредитної заборгованості станом на 07.03.2025 року в розмірі 65457 грн. 17 коп. та частково сплачену нею суму заборгованості в розмірі 84068 грн. 08 коп., а всього 149525 грн. 25 коп., стягнувши з відповідача компенсацію частини вказаних грошових зобов`язань за кредитним договором в сумі 74762 грн. 625 коп. Суд враховує, що стягнута з позивачки за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2024 року у цивільній справі №369/21906/23 заборгованість за кредитним договором від 28.12.2018 року в сумі 62773 грн. 17 коп., була розрахована станом на 08.10.2023 року. Однак, згідно виписки по рахунку, фактично утворилась за період з квітня 2021 року по листопад 2022 року, тобто в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та до моменту припинення фактичних шлюбних відносин влітку 2023 року. Залишок заборгованості в сумі 2684 грн. між сумою 65457 грн. 17 коп. та стягнутою заборгованістю за рішенням суду в розмірі 62773 грн. 17 коп., утворилась за рахунок використання кредитного ліміту позивачкою в грудні 2023 року, тобто після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Будь-яких доказів, що вказані кошти в сумі 2684 грн. було витрачено в інтересах сім`ї, у т.ч. на утримання спільного майна, позивачкою не надано та з виписки за зазначеним цільовим призначенням «Перекази», не вбачається. За вказаних вище обставин та наведених вище положень законодавства, суд вважає, що об`єктом спільної сумісної власності є саме боргові зобов`язання на суму 62773 грн. 17 коп., які виникли за кредитним договором від 28.12.2018 року, укладеним позивачкою в період перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та кредитні кошти за яким були використані в цей період і до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами та ведення ними спільного господарства. Стосовно компенсації сплачених позивачкою за кредитним договором коштів в сумі 84068 грн. 08 коп., суд враховує, що згідно доводів позовної заяви та долученої виписки по рахунку, вказані кошти було сплачено в період з квітня 2021 року по вересень 2022 року, тобто в період, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мали спільний бюджет та до моменту фактичного припинення шлюбних стосунків між ними та ведення спільного господарства. Таким чином, вважається, що внески на погашення кредиту на суму 84068 грн. 08 коп. вносились за рахунок спільних коштів подружжя. Тому, підстави для компенсації відповідачем частини від сплачених на погашення кредиту коштів в зазначеному вище розмірі відсутні. З урахуванням наведеного, позовні вимоги щодо розподілу боргових зобов`язань подружжя слід задовольнити частково, визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін грошові зобов`язання за кредитним договором від 28.12.2018 року в сумі 62773 грн. 17 коп. та стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію частини грошових зобов`язань за кредитним договором в сумі 31386 грн. 59 коп. Всього таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає компенсації вартості частини автомобіля та грошових зобов`язань в сумі 657518 грн. 76 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 5260 грн. 08 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial