Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У вересні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення, які надаються у житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] , де вони зареєстровані і яке на праві власності належить [PERSON] Концерн «МТМ» за період з 01.03.2014 по 30.04.2021 надав послугу з централізованого опалення на загальну суму 44982,22 грн. Споживачами за вказаний період оплата цих послуг не здійснювалась, а тому сума заборгованості становить 44982,22 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів разом з понесеними ним судовими витратами по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Заочним рішенням від 17.11.2021 позов було задоволено. Ухвалою суду від 19.07.2023 задоволено заяву [PERSON] , заочне рішення від 17.11.2021 скасовано. Ухвалою суду від 06.09.2023 провадження у справі зупинено для залучення спадкоємців відповідача [PERSON] . Ухвалою від 28.03.2025 провадження у справі поновлено, витребувано в нотаріальній конторі інформацію щодо спадкоємців [PERSON] . Представник позивача із заявою про залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] не звертався. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив стягнути заборгованість солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали. У судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] просили позов задовольнити частково, застосувати позовну давність, оскільки відповідачі є співвласниками квартири, при цьому не є членами однієї сім`ї, заборгованість просили стягнути пропорційно їх часткам у справі власності на квартиру. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі статутом Концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Судом встановлено, що Концерном «МТМ» надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , яка підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Особовий рахунок № [NUMBER] оформлений на [PERSON] . Згідно з матеріалами справи, квартира за адресою: [ADDRESS] на час пред`явлення позову належала на праві спільної часткової власності: [PERSON] 1/6 частка в порядку приватизації і 1/18 частка в порядку спадкування, [PERSON] 1/6 частка в порядку приватизації, [PERSON] 1/6 частка в порядку приватизації, [PERSON] - 1/6 частка в порядку приватизації, 5/18 часток в порядку спадкування. Після смерті [PERSON] позивачем не пред`явлено вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину. Встановлено, що право власності на 1/6 частку квартири, яка належала [PERSON] , перейшло до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами\~Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини,\~Житловим кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.ст. 67,\~68 ЖК України\~наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630\~(далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідачами не укладено, у зв`язку з чим надання послуг здійснюється у відповідності до положень закону та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно з довідкою заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, заборгованість за період з 01.03.2014 року по 30.04.2021 року складає 44982,22 грн. Розрахунок заборгованості складений із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачами централізованого опалення, його правильність відповідачами не спростовується. Відповідачі просили застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з вимогами ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Концерн «МТМ» 27.09.2021 подав вищезазначену позовну заяву про стягнення заборгованості з централізованого опалення за період з 01.03.2014 по 30.04.2021. Згідно з розрахунком позивача, за вказаний період спожито послуги з централізованого опалення в приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 44982,22 грн. Жодної оплати цих послуг від відповідачів не надходило. З урахуванням дати подачі позову 27.09.2021, загальний трирічний термін строку позовної давності діє у період з вересня 2018 року по вересень 2021 року. Перебіг позовної давності не переривався. Однак, відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12. Відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину. Враховуючи вищевикладене, заява відповідачів про застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача підлягає задоволенню за період з березня 2014 року по лютий 2017 року. Відтак, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за період з березня 2017 року по дату розрахунку, тобто квітень 2021 року включно, розмір якої становить 32565,10 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК Українивласність зобов`язує. У відповідності до ч. 1ст 322 ЦК Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц). Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Доводи [PERSON] , що вона і її донька [PERSON] не проживають фактично у зазначенй квартирі, не виключають їх обов`язку нести витрати, пов`язані з утриманням належного їм майна. З урахуванням приписів ст. ст. 319, 360 ЦК України суд виходить з того, що в силу належності квартири відповідачам на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Отже, через те, що кожен з відповідачів є власником частини квартири, стягнення повинно бути зроблено відповідно до часток відповідачів: з [PERSON] (власник 2/9 часток) в сумі 7236,69 грн., з [PERSON] (власник 1/6 частки квартири) - в сумі 5427,52 грн., з [PERSON] (власник 4/9 часток) 14473,37 грн. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК\~судовий збір у сумі 2270,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову, підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог, а саме, з [PERSON] у сумі 365,24 грн., з [PERSON] у сумі 273,76 грн., з [PERSON] у сумі 730,26 грн.

Outcome: partial