Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 29 серпня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них спільних дітей немає. Сторони проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб, укладений з відповідачкою, розірвати. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим суд розглянув справу в її відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 29 серпня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб, про що цього ж дня Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зроблено відповідний актовий запис № 634 від 29.08.2019. Судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі, дітей не народжено. Як встановлено у ході розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, вони проживають окремо, шлюбних стосунків між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з якою, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved