Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.01.2020 у розмірі 29871,72 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. В разі неявки представник позивача у судове засідання розгляд справи просить проводити без його участі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2020 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.01.2020. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 70000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбаченими договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Водночас відповідач не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 03.03.2025 направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». У зв`язку з порушенням умов кредитного договору зі сторони відповідача перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 06.05.2025 виникла заборгованість в розмірі 29871,72 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 29871,72 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в яком зазначив, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення між ними кредитного договору в належній формі. Надана анкета-заява не відповідає вимогам ст. 1055 та 1056 Цивільного кодексу України і не містить істотних умов договору, зокрема, точного визначення суми кредиту, строків повернення, умов нарахування відсотків, порядку погашення, підписів обох сторін. Наявність анкети-заяви без супровідного договору чи розписки не може вважатися беззаперечним підтвердженням кредитного зобов?язання. Крім того, у наданих документах виявлені суперечності у датах, що викликає сумніви в їх достовірності та підтверджує можливість фальсифікації. А тому, просить суд відмовити у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» у повному обсязі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.07.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.07.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 20.01.2020 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку (а.с. 4). З долученого ж до матеріалів позову розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.01.2020, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 06.05.2025 (а.с. 64-65) та виписки про рух коштів по картці клієнта [PERSON] від 03.04.2025 (а.с. 14-28, 30-63), встановлено, що останній користувався кредитними коштами, погашав наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у вказаному розрахунку та виписці визначена в розмірі 29871,72 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну\~комерцію» №\~675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3\~Закону №\~675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11\~Закону №\~675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Статтею 12 вказаного Закону визначено,\~що якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги",\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 20.01.2020 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Звертаючись до суду із позовом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в обґрунтування заявлених позовних вимог, окрім анкети-заяви посилалося також на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та паспорт споживчого кредиту. Суд зазначає, що витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», який знаходиться у матеріалах справи не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.01.2020, шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати процентів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Крім того, долучений до позову паспорт споживчого кредиту не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер. Також, у паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Більше того, вказаний паспорт споживчого кредиту не містить будь-якого підпису відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що сторонами при підписанні анкети заяви від 20.01.2020 було погоджено розмір процентів та порядок їх нарахування. Разом з тим, з виписки по руху коштів, яка надана позивачем, встановлено, що відповідач отримував кошти з кредитної картки, активно ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та АТ «Універсал Банк», однак, не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Вказані висновки відповідають позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц Оскільки відповідачем в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» кошти не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, останній вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення кредитних коштів. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20.01.2020, укладеним між сторонами, станом на 06.05.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 29871,72 грн., яка складається зі суми загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Аналіз розрахунку вказує на те, що нараховані банком відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом у період з 09.03.2024 по 06.05.2025 в сумі 6183,68 грн. були включені у загальний розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 20.01.2020 та такі сплачені відповідачем. А тому, враховуючи, що у анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд вважає, що з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню різниця між нарахованою позивачем заборгованістю в розмірі 29871,72 грн., яку позивач визначає, як залишок заборгованості за наданим кредитом та списаними відсотками в загальному розмірі 6183,68 грн., що становить 23688,04 грн. (29871,72 грн. - 6183,68 грн.). З огляду на що позовну заяву необхідно задоволити частково. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 10.06.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн. (а.с. 29). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2401,18 грн. (23688,04 грн. х 3028,00 грн. / 29871,72 грн.). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 207, 526, 530, 610, 611 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial