Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовом до відповідачки, у якому просить\~визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ( адреса квартири у 2019 році зазначена, як: [ADDRESS] ), а за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) - 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ( адреса квартири у 2019 році зазначена, як: [ADDRESS] ) в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. Також, просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 нежитлового приміщення, а саме кладової II, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( адреса приміщення 2 у 2019 році зазначена, як: [ADDRESS] ), а за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) - 1/2 частини нежитлового приміщення, кладову ІІ, розташовану за адресою: [ADDRESS] (адреса приміщення 2 у 2019 році зазначена, як: [ADDRESS] ) в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. Позов мотивує тим, що 20.08.2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. 09.05.2024 року згідно рішенням Личаківського районного суду м.Львова шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання у шлюбі відповідачка набула у власність нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 70,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та нежитлове приміщення кладову II, загальною площею 4,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.02.2019 року та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після розірвання шлюбу між сторонами не було досягнуто згоди в позасудовому подяку, щодо поділу спільного майна подружжя, яке було набуте ними у шлюбі за спільні сімейні кошти, тому й виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд розділити вказану квартиру та нежитлове приміщення в рівних частинах та визнати за ним право власності на частину квартири та частину нежитлового приміщення. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.01.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. 17.02.2025 року представником відповідача адвокатом Васечко Ю.А. подано зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя між [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої сторона відповідача просить суд визнати особистою приватною власністю [PERSON] 72/100 частки у квартирі [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м.; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] 21/100 частки квартири[ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м.; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] 2/3 частки нежитлового приміщення, а саме - кладової ІІ, загальною площею 4,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] 7/100 часток квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,2 кв.м. та 1/3 частки нежитлового приміщення, кладової ІІ, загальною площею 4,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивує тим, що 20.08.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між сторонами було укладено шлюб, який відповідно до рішення Личаківського районного суду м.Львова від 09.05.2024 року розірвано. До моменту укладення шлюбу, а саме, 23.11.2007 року відповідачка [PERSON] уклала з Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі директора Львівської філії АБ «Брокбізнесбанк» [PERSON] договір №29/01 про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , а саме: квартири [ADDRESS] , загальною проектною площею 47,68 кв.м. 05 червня 2009 року [PERSON] у відповідності до договору №29/01 від 23.11.2007 року було внесено кошти в сумі 212\~206, 05 гривень та здійснено 100 % інвестування конкретного об`єкта, що підтверджується довідкою №27/17 від 05.06.2009 року. Згідно акту прийому-передачі від 24.09.2009 року ВАТ «Миколаїв-Львівський комбінат будівельних конструкцій» в особі голови управління Нижника В.В. передано [PERSON] дану квартиру. Виконавчим комітетом Винниківської міської ради 09.11.2009 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Відтак хоч і право власності на дану квартиру зареєстровано під час шлюбу, остання придбана відповідачкою виключно за її особисті кошти до реєстрації шлюбу, тому вважає вищезазначену квартиру особистою приватною власністю. Після народження двох дітей виникла необхідність у купівлі більшої за площею квартири, тому 20.12.2018 року [PERSON] прийняла рішення відчужити квартиру [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності за продаж якої отримала кошти у сумі 388\~815,00 гривень. 28 лютого 2019 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м. вартістю 534\~000,00 гривень. Окрім цього, 28 лютого 2019 року [PERSON] придбано нежитлове приміщення, кладову II, загальною площею 4,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приміщення 2 вартістю 24\~300,00 гривень. Беручи до уваги вищенаведене, зокрема те, що вклад особистих коштів [PERSON] у купівлю спірної квартири становив 388\~815, 00 гривень, що у відсотковому значені складає 72 % (72/100 частки) квартири, тому правовим статусом спільної сумісної власності подружжя наділені лише 28/100 частини помешкання, тобто по 14/100 частки квартири кожному зі подружжя. Водночас представник відповідача звертає увагу суду на те, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із мамою, перебуваючи на повному її матеріальному утриманні, натомість батько дітей участі у вихованні та повноцінному забезпечені останніх не бере, так як перебуває за межами території України. Крім того згідно розрахунку заборгованості від 12.02.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15\~323, 74 гривень. Дані факти свідчать про неналежне виконання ним батьківських обов`язків, неналежне забезпечення ним матеріальних потреб дітей, що безпосередньо слугує підставою для зменшення частки у праві спільної сумісної власності. З огляду на те, що [PERSON] самостійно в повній мірі утримує дітей, враховуючи передусім їхні інтереси, вона має право на збільшення частки у спільному майні подружжя. А саме просить здійснити поділ спільного майна подружжя у виді 28/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS] зменшивши частку [PERSON] до 1/7 частини квартири (1/4 від спільного майна подружжя) та визнавши за нею право власності на 21/100 частину вказаного помешкання (3/4 від спільного майна подружжя), а приміщення кладової розподілити у співвідношенні 1/3 [PERSON] та 2/3 їй. 05.03.2025 року протокольною ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву. 18.03.2025 року на адресу суду представником позивача адвокатом Юхименко Г.А. скеровано відзив на зустрічну позовну заяву, вважає таку необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам справи. Зазначає, що сторони з середини 2005 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 23.11.2007 року між [PERSON] та АБ «Брокбізнесбанк» укладено договір №29/01 про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] внесено кошти у розмірі 212\~206,05 гривень та здійснено 100 % інвестування даної квартири. Натомість для придбання даної квартири були вкладені як кошти позивача так і кошти відповідача. При цьому зазначає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.12.2018 року був посвідчений за письмовою згодою [PERSON] . Задля покращення житлових умов 28.02.2019 року [PERSON] придбала квартиру площею 70,2 кв.м. та нежитлове приміщення площею 4,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та приміщення 2. Разом з тим позивач заперечує факт що спірне нерухоме майно придбано у період шлюбу з відповідачем за особисті її кошти та вважає дану обставину недоведеною. Натомість зазначає, що вклад позивача у спірне майно становить 380\~000,0 гривень, а вклад [PERSON] становить 150\~000,0 гривень. Водночас представник позивача спростовує твердження відповідача за первісним позовом, що [PERSON] не бере участі у вихованні дітей та що діти перебувають на повному утриманні матері. Зазначає, що станом на 18.03.2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, [PERSON] щодня спілкується із дітьми по відеозв`язку, телефонує їм, цікавиться їхнім життям та періодично передає дітям одяг, солодощі, продукти та кошти. 09.04.2025 року представником відповідача за первісним позовом адвокатом Васечко Ю.А. подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву відповідно до якого вважає, що твердження позивача про тривале проживання сторін однією сім`єю до реєстрації шлюбу не відповідають дійсності та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Не знаходять й свого підтвердження доводи про те, що на купівлю спірного нерухомого майна [PERSON] витратив 112\~206,05 гривень власних коштів та частину коштів подарованих йому батьком. Факт сплати [PERSON] 16.03.2025 року заборгованості по аліментах є лише так званим способом уникнення негативних майнових наслідків у виді зменшення частки у спільній сумісній власності. 26.05.2025 року ухвалою Личаківського районного суду м.Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача підтримав первісний позов, просив суд такий задовольнити щодо задоволення зустрічної позовної заяви заперечує з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили. Додатково зазначили, що категорично заперечують факт того, що сторони тривалий час проживали разом до моменту укладення шлюбу. Водночас зазначили, що кошти отриманні відповідачем при відчуженні першої квартири були в повній мірі вкладені у купівлю спірного майна. Разом з тим, просять суд відступити від принципу рівності часток подружжя, так як на утриманні у відповідача є двоє неповнолітніх дітей та на момент подання позовної заяви до суду у позивача була заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Також в\~судовому засіданні\~25.09.2025\~року допитано\~відповідачку в\~якості свідка,\~яка повідомила\~суду що\~задовго до\~укладення шлюбу,\~мама надала\~їй кошти\~для купівлі\~квартири і\~вона у\~2007\~році уклала\~договір про\~участь у\~Фонді фінансування\~будівництва житлового\~будинку по\~ [ADDRESS] ,\~а саме:\~квартири [ADDRESS] ,\~загальною проектною\~площею 47,68\~кв.м.\~ 05\~червня 2009\~року,\~ще до\~реєстрації шлюбу,\~ нею\~було внесено\~кошти в\~сумі 212\~206,\~05\~гривень та\~здійснено 100\~%\~ інвестування\~конкретного об`єкта.\~У серпні\~2009\~року вона\~уклала із\~позивачем шлюб.\~У шлюбі\~народилося двоє\~дітей та\~виникла необхідність\~придбання квартири\~більшою за\~площею,\~у зв`язку\~із чим\~у грудні\~2018\~року було\~відчужено квартиру\~по [ADDRESS] ,\~а у\~лютому 2019\~року доклавши\~кошти до\~вилучених від\~продажу первинної\~квартири вони\~з чоловіком\~придбали спірне\~майно.\~Стверджує,\~що вирученні\~кошти від\~продажу належної\~їй квартири по [ADDRESS] ,\~в повному\~об`ємі були\~використання для\~придбання спірного\~помешкання.\~ У\~травні 2024\~року шлюб\~було розірвано\~та згідно\~рішення Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова позивач\~зобов`язаний сплачувати\~аліменти на\~користь дітей.\~Станом на\~момент подання\~позовної заяви\~до суду\~була наявна\~у позивача\~заборгованість по\~сплаті аліментів,\~проте на\~даний момент\~така відсутня.\~Позивач з\~травня 2024\~року перебуває\~за межами\~території України,\~а саме\~постійно проживає\~в Нідерландах.\~Також їй\~відомо,\~що на\~даний момент\~відповідач створив\~нову смію\~та не\~має наміру\~повертатись в\~Україну. Вона сама утримує дітей, коштів не вистачає, син потребує психологічної допомоги після інформації про створення батьком нової сім`ї. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані суду докази, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які посилаються сторони суд приходить до висновку, що у задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.12, 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ст.60 СК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ст.ст.\~68,69 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ч.1\~ст.57\~СК України\~особистою приватною\~власністю чоловіка,\~дружини \~є майно,\~набуте нею,\~ним до\~шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до моменту укладення шлюбу із позивачем, 23.11.2007 року уклала з АБ «Брокбізнесбанк» в особі директора Львівської філії АБ «Брокбізнесбанк» Паньківа П.М. договір №29/01 про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , зокрема, квартири [ADDRESS] , на першому поверсі, загальною площею 47,68 кв.м. Так згідно довідки №27/17 про 100 % інвестування об`єкта відповідачем внесено кошти в сумі 212\~206, 05 гривень. Отже відповідач особисто придбала вказану квартиру до реєстрації шлюбу. Згідно акту прийому-передачі від 24.09.2009 року та свідоцтва про право власності від 09.11.2009 року виданого Виконкомом Винниківської міської ради на квартиру за адресою: [ADDRESS] , така належить на праві приватної власності [PERSON] . Як роз`яснено у ч.2 п.24 Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.11.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що до спільної сумісної власності не належить майно одного із подружжя, набуте особою до шлюбу. Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника позивача за первісним позовом адвоката Юхименко Г.А., що сторони проживали разом задовго до укладення шлюбу та за спільні кошти придбали вищезазначену квартиру, оскільки такі твердження не підтверджуються належними та допустимими доказами. На підтвердження вказаного суду не надано жодних доказів спільного проживання позивача із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не надано доказів введення спільного господарства та бюджету, договору про оренду квартири тощо. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі\~№ 554/8023/15-ц\~Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). 20.08.2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, що й спричинило необхідність придбання більшої за площею квартири. Згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кодлубай Н.П., [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м. за 388\~815, 0 гривень, яка належала їй на праві приватної власності. 28.02.2019 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70,2 кв.м. вартістю 535\~000,0 гривень та нежитлове приміщення, кладову II, загальною площею 4,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . вартістю 24\~300,0 гривень. Отже, суд вважає доведеним, що отриманні [PERSON] кошти від відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , в сумі 388\~815, 0 гривень були вкладені нею у купівлю спірної квартири. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та показами [PERSON] в якості свідка. [PERSON] на пропозицію суду, участі в судовому засіданні не взяв, пояснень в якості свідка не надав, аргументи відповідачки не спростував. За таких обставин, суд дійшов висновку, що враховуючи співвідношення вкладу відповідачки із загальною вартістю спірного помешкання, 72/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] , які вона придбала за власні кошти отримані від продажу особистого майна. В свою чергу позивач за первісним повозом в обґрунтування свої вимог та заперечень зустрічного позову не надано суду належних та допустимих доказів, щодо його участі у придбанні майна до укладення шлюбу сторін, сплату його особистих коштів. Враховуючи встановлену судом частку особисто власності [PERSON] у спірному житлі, об`єктом права спільної сумісної власності, що підлягає поділу між подружжям, є 28/100 частини квартири та приміщення комірки. Згідно ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.. Відповідно до роз`яснень, що містяться у аб.3, п.30 постанови Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.11.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК (2947-14) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 456/828/17. Згідно рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.07.2024 року, із позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,0 (три тисячі гривень) на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією, відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Згідно із розрахунку заборгованості АСВП №75964629 від 12.02.2025 року на момент подання позовної заяви до суду у [PERSON] була наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 15323,74 гривень. Отже, беручи до уваги, що малолітні діти сторін проживають разом з матір`ю [PERSON] , розмір визначених [PERSON] аліментів, на думку суду, не достатній для належного утримання дітей, такі позивачем сплачуються нерегулярно із значними затримками, вважаю за необхідне відступити від рівності часток при поділі спільного майна подружжя та відмовити в задоволенні вимог за первісним позовом і задоволити зустрічні позовні вимоги в повному об`ємі. У зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову, понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат\~за зустрічним\~позовом суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~позивача за\~первісним позовом\~підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір, що був нею сплачений при поданні зустрічної позовної заяви у розмірі 5128,20 гривень.

Outcome: approved