Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Зміст позовних вимог та доводів позивача. Адвокат Касьян В.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою з вимогами: - визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. "А-1, а1", загальною площею 104,8 м.кв., житловою площею 19,3 м.кв. та самочинно збудований сарай літ. "Н". На обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5310136700:16:002:0183, площею 0,0831 га та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У 2025 році позивачем здійснено реконструкцію належного йому будинку за рахунок прибудови літ. «а1» та нове будівництво сараю літ. «Н». Будівництво здійснювалось на належній [PERSON] земельній ділянці відповідного цільового призначення, але без дозвільних документів, що дають право на виконання будівельних робіт. Позивач не мав можливості оформити відповідні дозвільні документи, оскільки 17.10.2024 отримав поранення приймаючи участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та тривалий час знаходився на лікуванні та реабілітації, що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військослужбовця військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] від 21.10.2024 та Посвідченням особи з інвалідністю 2 групи № 060672 від 23.05.2025. Згідно даних технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] 14.05.2025, об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. «А-1, а1» загальною площею 104,8 м.кв., житловою площею 19,3 м.кв., сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Л», сарай літ. «М», сарай літ. «Н», огорожа №1, ворота з хвірткою №2. Згідно Довідки ФОП [PERSON] від 04.07.2025 №37 загальна площа вказаного житлового будинку змінилася з 51,1 кв.м на 104,8 кв.м та житлова площа з 31,9 кв.м. на 19,3 кв.м., у зв`язку із реконструкцією за рахунок прибудови (літ.а1) без дозвільних документів, що дають право на проведення будівельних робіт, також без відповідного дозволу побудовано сарай (літ. Н). Архітектурно-будівельним висновком про технічний стан житлового будинку та господарських будівель на [ADDRESS] складеним фахівцями ФОП [PERSON] за результатами огляду проведеного 14.05.2025 підтверджується, що житловий будинок розташований на ділянці без порушення Державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. Технічний стан основних конструктивних елементів житлового будинку задовільний. Житловий будинок (літ. А-1, а1) з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] , згідно технічного паспорта придатні для подальшої експлуатації за призначенням. З метою оформлення права власності на самовільно збудовані об`єкти позивачем 19.05.2025 направлено до Державної інспекції архітектури та містобудування України через ЦНАП Полтавської міської ради Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про звернення до ЦНАП Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний № СА01:5878-6690-3917-5558 позивачу відмовлено у внесенні обов`язкових відомостей до системи, оскільки подача декларації по амністії можлива лише для об`єктів що побудовані від 05.08.1992 до 09.04.2015. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на самочинно реконструйований будинок літ. «А-1, а1» та самочинно збудований сарай літ. «Н», інакше ніж в судовому порядку. Аргументи учасників справи. Відповідач Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради відзиву на позовну заяву не подавала. Третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України письмових пояснень на позов не подавала. Рух справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 18.07.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 12.08.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про причини неявки не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача адвокат Касьян В.В. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Дзюбло О. звернувся з клопотанням про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309013166 від 06.09.2022 вбачається, що згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64702285 від 06.09.2022, за [PERSON] було зареєстровано право власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 51,1 кв.м., житлова площа 31,9 кв. м., підставою для реєстрації права власності на будинок зазначено заочне рішення, справа №553/3658/16-ц, видано 09.02.2017 Ленінським районним судом м. Полтави. (а. с. 5) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104775840 від 23.11.2017 земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:16:002:0183, площею 0,0831 га, належить на праві власності [PERSON] (а. с. 6). Згідно з даними технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] 14.05.2025, загальна площа будинку становить 104,8 кв. м., житлова 19,3 кв. м., допоміжні приміщення 85,5 кв. м., господарські будівлі та споруди: сарай - літера «Б»; вбиральня - літера "Л", сарай - літера "М", сарай - літера "Н", огорожа №1, ворота з хвірткою № 2. Рік побудови житлового будинку "А-1", "а1" - 2025, рік побудови сараю - літера "Н" - 2025. (а. с. 7-9). З довідки ФОП [PERSON] № 37 від 04.07.2025, яка видана [PERSON] , вбачається, що в ході технічної інвентаризації житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 14.05.2025 за адресою: [ADDRESS] , змінилася загальна площа з 51,1 кв.м. на 104,8 кв.м. та житлова площа з 31,9 кв. м на 19,3 кв.м. у зв`язку із реконструкцією за рахунок прибудови (літ.а1) без дозвільних документів, що дають право на проведення будівельних робіт, також без відповідного дозволу побудовано сарай (літ. Н). (а. с. 10) Архітектурно-будівельним висновком про технічний стан житлового будинку та господарських будівель на [ADDRESS] , який складений фахівцями ФОП [PERSON] , за результатами огляду проведеного 14.05.2025 підтверджується, що житловий будинок розташований на ділянці без порушення Державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій. Технічний стан основних конструктивних елементів житлового будинку задовільний. Житловий будинок (літ. А-1, а1) з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] , згідно технічного паспорта придатні для подальшої експлуатації за призначенням. (а. с. 11) Згідно Довідки про оціночну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , загальною площею 104,80 кв. м., станом на 08.07.2025, складає 2 758 224,61 грн. (а. с. 15-16). [PERSON] на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, стосовно неможливості у позасудовому порядку оформити право власності на самочинно збудоване майно, надано Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про звернення до ЦНАП Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний № СА01:5878-6690-3917-5558, яким йому відмовлено у внесенні обов`язкових відомостей до системи, оскільки подача декларації по амністії можлива лише для об`єктів що побудовані від 05.08.1992 до 09.04.2015. (а. с. 12) Також, [PERSON] на підтвердження неможливості у позасудовому порядку оформити право власності на самочинно збудоване майно до матеріалів справи долучено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] від 31.10.2024, копію посвідчення особи з інвалідністю. (а. с. 13, 14) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації. Отже, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Легалізація самочинного будівництва у рамках будівельної амністії відбувається відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" від 13 січня 2015 року № 92-VІІІ та наказу Мінрегіону «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних / садибних / житлових будинків, садових, дачних будинків , господарських/ присадибних/ будівель та споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 2 категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт» від 24.04.2015 року №79. Орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності. Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті. До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються". Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19). При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 127/24183/16-ц (провадження № 61-18811св18), від 01 серпня 2019 року у справі № 501/982/16 (провадження № 61-34431св18), від 06 квітня 2020 року у справі № 638/4159/17 (провадження №61-44685св18), від 14 липня 2020 року у справі № 761/43044/16-ц (провадження № 61-20807св19), від 18 квітня 2019 року справа № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року справа № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року справа № 727/720/17, від 07 лютого 2018 року справа № 127/18746/15-ц. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, легалізувати самобуди 1992-2011 років за спрощеною процедурою було можливо до кінця 2015 року. А даний спірний житловий будинок та сарай збудовані в 2025 році, які не підпадають легалізації самобудів у рамках «будівельної амністії». В матеріалах справи відсутні дані щодо дотримання позивачем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію об`єкта самочинного будівництва та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього. Порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту не встановлено, оскільки позивач не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому. Помилковим є твердження сторони позивача про те, що Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про звернення до ЦНАП Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва є відмовою компетентного органу в оформленні прав на самочинне будівництво. Доказів звернення до компетентних державних органів щодо прийняття реконструйованого будинку та самочинно збудованого сараю до експлуатації та оформлення права власності та відмови у прийнятті в експлуатацію суду не надано, що свідчить про відсутність спору про право Суд наголошує на тому, що не може перебирати на себе повноваження, які притаманні в даному випадку органу контролю в сфері будівництва. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними, а відтак, у їх задоволенні слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , та те, що [PERSON] є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed