Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

01 вересня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Пархомчуком С.В., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року. В позові зазначено, що 12 січня 2020 року між ТОВ "Гоуфінгоу" (первісним кредитором) та [PERSON] укладено кредитний договір №3310513635/206076 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Сума виданого кредиту складає 2000 грн. 31 травня 2021 року ТОВ "Гоуфінгоу" та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 1-31/05/21, згідно умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3310513635/206076. 03 червня 2021 року ТОВ «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор відповідно до умов договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3310513635/206076 до ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн». На підставі зазначеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором №3310513635/206076 від 12 січня 2020 року, в розмірі 6107,00 грн., крім того стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору, у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 10500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 січня 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем в електронній формі у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір про надання фінансового кредиту №3310513635/206076, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 2000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, в розмірі 1,85 % на добу від суми кредиту (а.с.27-33). Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.18). ТОВ «Гоуфінгоу» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку відповідача та лист ТОВ «Платежі Онлайн» від 19 серпня 2025 року, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 6107,00 грн., яку за договором факторингу №1-31/05/21 від 31 травня 2021 року було передано ТОВ ФК «Сіті фінанс груп», яке в свою чергу за договором про відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року передало її позивачу (а.с.15-17,19-22,34-41,49-52). Згідно наданої позивачем виписки по особовому рахунку, відповідачу нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 6107,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4107,00 грн. заборгованість за відсотками, однак даних яким чином вона нарахована, за який період та з якої процентної ставки, вказана виписка не містить (а.с.15). 27 травня 2025 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за кредитом, однак дана вимоги залишена ним без задоволення (а.с.14). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 2000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача процентів за вказаним кредитним договором від 12 січня 2020 року, то за вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~договору позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1\~ст.1048\~ЦК України\~передбачено,\~що позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З цього слідує, що відсотки за позикою виплачуються лише в межах дії договору позики та кредитного договору. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12. За умовами\~укладеного між\~сторонами кредитного\~договору відповідач\~зобов`язався сплачувати\~первісному кредитору\~ТОВ «Гоуфінгоу» 1,85 % на добу від суми кредиту протягом 30 днів, а тому його заборгованість за відсотками складає 1110,00 грн. (2000,00 грн. сума кредиту х 1,85 % на добу х 30 днів). За такого вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором фінансового кредиту від 12 січня 2020 року, в розмірі 4107,00 грн., підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1110,00 грн. Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаним кредитним договором, складає 3110,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1110,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам витрат на оплату судового збору, в розмірі 1233,61 грн. (а.с.58). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10500,00 грн., то згідно п.1 ч.3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3\~ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №11/07/2025 від 11 липня 2025 року, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В., акт про отримання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року, в якому зазначено про надані послуги позивачу за позовом до [PERSON] : зустріч та консультація 2000,00 грн., складання позовної заяви 5000,00 грн., клопотання та заяви до суду 3000,00 грн., канцелярські витрати 500,00 грн., рахунок та платіжна інструкція про сплату коштів адвокату (а.с.23-26,69-73). Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу, у розмірі 10500,00 грн. не відповідають засадам розумності, співмірності, характеру наданої правової допомоги та реальності таких витрат, а тому вважає за можливе визначити їх на рівні 3000,00 грн., однак, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, стягує з відповідача на користь позивача лише 1527,76 грн. як витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: partial