Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 31.07.2025, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позивач просить: 1.Стягнути з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №24433-01/2024 від 17.01.2024 у розмірі 16982,93 грн. 2. Стягнути з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. 3. Стягнути з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. 4. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 5. Розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір №24433-01/2024, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 5700 грн, строком на 120 днів. 29.05.2024 укладено договір №29052024 відповідно до якого ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило на користь ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги, зокрема, за кредитним договором №24433-01/2024. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» становить 16982,93 грн, які необхідно стягнути з відповідача. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/1563/25. 05 серпня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в прохальні частині позовної заяви ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, по невідомій суду причині, хоча про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена. Відповідачка не подала до суду відзиву. Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: 17 січня 2024 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №24433-01/2024, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 5700 грн, строком 120 днів, що підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту №24433-01/2024 (а.с.7-11). ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, а саме: 17 січня 2024 здійснило перерахунок грошей у сумі 5700 грн на банківський рахунок картки [PERSON] .. Дані обставини знайшли своє підтвердження повідомлення №3466_240704145127 від 04.07.2024 ТзОВ «Аванс Кредит» (а.с.12). 29 травня 2024 року право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №24433-01/2024 від 29.05.2024 перейшло до ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», що підтверджується копією договору факторингу №29052024 від 29.05.2024 (а.с.16-24), реєстром боржників до Договору факторингу №29052024 від 29.05.2024 (а.с.28,29-31). Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що умови договору №24433-01/2024 від 17 січня 2024 року відповідачем не виконувались належним чином, станом на 08.07.2025 [PERSON] має заборгованість у сумі 16982,93 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №24433-01/2024 від 17.01.2024 (а.с.13-14, 15). Таким чином суд приходить до висновку, що зобов`язання, які взяв на себе відповідач при укладені вищевказаного кредитного договору не виконано. Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в користь ТзОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» із відповідача заборгованості за договором №24433-01/2024 від 17 січня 2024 року. Також відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 гривень сплаченого судового збору. При цьому, суд бере до уваги платіжну інструкцію №0540390056 від 24.07.2025 про сплату позивачем судового збору (а.с.6). Також відповідно\~до ч.ч.1,\~3\~ст.133\~ЦПК України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Однак, позивачем на підтвердження витрат на правничу правову допомогу надано лише копію договору про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с.38-40). Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт понесення стороною позивача витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної справи суду не надано, а надання самої копії договору не є достатнім доказом фактичного понесення даних витрат в розмірі 9000 грн. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг позивачу, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд, вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2000 грн, оскільки зазначений стороною позивача розмір не відповідає загальним засадам цивільного законодавства справедливості та розумності. Зазначений розмір судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та тривалості слухання справи у суді. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №367/6289/21. На підставі наведеного та

Outcome: partial