Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12.09.2024-100000724. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 20 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 12.09.2024, строком на 175 днів. Сторони домовилися про порядок сплати процентів за договором та їх розмір. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 69 000, 00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000, 00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 35 000, 00, 00 грн, комісії - 4 000, 00 грн та неустойки - 10 000, 00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 69 000 грн (а.с. 1 - 6). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Юрцев В.С., на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач повністю не визнає аргументи та вимоги позивача, викладені в позові. Зазначає, що стягнення з відповідача неустойки в сумі 10 000, 00 грн є протиправним виходячи з того, що кредитний договір датовано 12.09.2024, тому позивальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку за прострочення виконання договору. Також, відповідно до долучених до відзиву документів, [PERSON] був призваний у Збройні Сили України у квітні 2022 року і проходить військову службу по теперішній час. Враховуючи те, що кредитний договір датований 12.09.2024, відсотки за користування кредитом [PERSON] не можуть бути нараховані. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають. Окрім цього, сторона відповідача зазначає, що в якості доказу позивачем до позову додано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором. Надана довідка лише констатує суму заборгованості і не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки не є первинним документом, а отже не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обгрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Даний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Із вказаної довідки не зрозуміло з якого часу, за який період та на яких умовах (з урахуванням якої відсоткової ставки) нараховані проценти за користування тілом кредиту та неустойка. Повноваження особи, яка підписала дану довідку, а саме [PERSON] , нічим не підтверджено. У зв`язку з викладеним, даний доказ не може вважатися належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором. Також, позивач у якості доказу підтвердження переказу коштів надає непоіменований документ, в якому зазначається про переказ коштів у сумі 20 000, 00 грн на картковий рахунок за номером: [NUMBER] , проте, жодних доказів того, що картковий рахунок за вказаним номером належить саме [PERSON] немає. За вказаних обставин представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 33 - 38). Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак, наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом строку дії договору відповідач не заявляв. Також, відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Окрім цього, кредитний договір між сторонами було укладено шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 12.09.2024; 2) подання відповідачем заявки кредитного договору від 12.09.2024; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії) від 12.09.2024. Таким чином, було укладено кредитний договір № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024 у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Стороною позивача (кредитодавця) документи. що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0963843143. Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору 12.09.2024. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому, або, що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Та без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Також, підписуючи оферту, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Та ним не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку. Щодо видачі кредитних коштів, то представник позивача зазначає, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 507516783 від 12.09.2024, яка є первинним платіжним документом, а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на той картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою іетернет еквайрингу - Ipay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5168-74ХХ-ХХХХ-8295, який відповідач зазначив в договорі як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. За вказаних обставин, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 54 - 59). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві, а також у відповіді на відзив заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 5, 59). Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Юрцев В.С., в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без їх участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] звернувся до ТОВ «Споживчий центр» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заявку на укладення кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр», яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), чим уклав електронний кредитний договір № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024, згідно якого сторони встановили суму кредиту в розмірі 20 000 грн, строком на 175 днів з дати його надання, дата видачі кредиту - 12.09.2024, дата повернення кредиту - 05.03.2025, встановили розмір процентної ставки за договором, а саме, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Розрахунок денної процентної ставки: 0.9% = (31408.6 / 20 000) / 175 * 100%. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 4000, 00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення (п. 4.4. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії)). ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 5180.04. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 51 408, 605 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 31 408, 60 грн. Неустойка: 200, 00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 13, 14 заявки кредитного договору). Також сторонами погоджено графік платежів. Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с. 14 - 16). Також відповідачем за допомогою одноразового ідентифіікатора підписано паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому наведені основні умови договору (а.с. 17). Відповідно до довідки сервісу онлайн платежів Ipay.ua № 41-2904 від 29.04.20255, між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ ПОСЛУГИ» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФКП-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.09.2024 о 10:59:53 на суму 20 000, 00 грн, номер картки 5168745192028295, номер транзакції в системі Ipay.ua - 507516783, призначення платежу: видача за договором кредиту № 12.09.2024-100000724, що відповідає вказаним в підписаному відповідачем договорі реквізитам (а.с. 11, 15 зі звороту). Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024, розмір заборгованості [PERSON] за даним кредитним договором складає 69 000, 00 грн, з яких: 20 000 грн - основний борг; 35 000, 00 грн - проценти; 4 000, 00 грн - комісія; 10 000, 00 грн - неустойка (а.с. 12). Відповідно до довідки директора ТОВ «СМ Універсал» від 14.08.2025, за даними системи, на номер абонента [NUMBER] 12.09.2024 о 10:58:34 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: А789 для Паспорту Е789 для договору» (а.с. 61). Також, представником позивача надано до суду детальний розрахунок заборгованості відповідача за договором № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024 (а.с. 62 - 67). Окрім цього, представником позивача надано суду візуальну форму послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, за кредитним договором № 12.09.2024-100000724 від 12.09.2024 (а.с. 69). 04.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (торговець) та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (платіжна установа), укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2, за умовами якого, платіжна установа приймає на себе зобов`язання надавати торговцю послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, а саме: здійснювати від імені торговця прийом на розрахунковий рахунок платіжної установи безготівкових платежів споживачів, що звертаються до платіжної установи з метою здійснення переказу коштів в якості оплати торговцю вартості його товарів, робіт або послуг, та виконувати платіжні операції з переказу торговцю отриманих від споживачів платежів в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором; виконувати платіжні операції з переказу споживачам виплат в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором (а.с. 70 - 72). Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав кредитний договір шляхом застосування одноразового електронного ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає доведеним дослідженими доказами укладення відповідачем кредитного договору з позивачем та здійснення позивачем перерахування відповідачу кредитних коштів, що будь-якими належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано. Та щодо заперечень відповідача на право позивача нараховувати йому відсотки за користування кредитом та неустойки, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Отже, військовослужбовцям, які брали або беруть участь у захисті незалежності, сувернітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Посилаючись на поширення на відповідача положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надав суду: копію військового квитка серії [NUMBER] , згідно з яким він призваний у Збройні Сили України з 11.04.2022 на підставі Указу Президента України по мобілізації, на даний час проходить військову службу у в.ч. [NUMBER] ; довідку в.ч. [NUMBER] від 17.04.2022, відповідно до якої, він перебуває на військовій службі по мобілізації у в.ч. [NUMBER] ; довідку в.ч. [NUMBER] від 01.06.2022 проте, що він перебуває на службі з 14.05.2022; довідку в.ч. [NUMBER] без дати про перебування на військовій службі з 14.05.2022; довідку в.ч. [NUMBER] від 05.02.2025 № 301, відповідно до якої він перебуває на військовій службі під час мобілізації, на особливий період, в.ч. [NUMBER] ; витяг з наказу командира в.ч. [NUMBER] від 14.05.2022 про призначення на посаду; довідку військово-лікарської комісії від 22.06.2023, відповідно до якої молодший сержант [PERSON] визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с. 42 - 48). Також, представником відповідача надано суду довідку військово-лікарської комісії № 2025-0616-1351-3683-3 від 16.06.2025, згідно з якою [PERSON] придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦКтаСП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 49). Тобто наданими відповідачем документами доведено, що він перебуває на військовій службі у Збройних Силах України по мобілізації з 11.04.202 та на нього поширються пільги (не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом), передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки як на час отримання кредитних коштів, так і протягом строку кредитування, такі пільги були встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому суд враховує правову позицію, викладену ВС в справі № 642/548/21, постанова від 18.01.2023, за якою в разі встановлення, що на відповідача поширюються вищевказані пільги та в разі обґрунтування позивачем кредитної заборгованості суд, навіть з урахуванням поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», спроможний самостійно здійснити розрахунок заборгованості за тілом кредиту (зменшити обсяг заборгованості на суми зарахованих банком платежів на погашення процентів та неустойки). Крім цього, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, неустойка, нарахована позивачем на суму заборгованості відповідача, взагалі підлягала списанню позивачем навіть за відсутності відомостей про поширення на відповідача Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростувала, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 24 000 грн, яка складається з: 20 000, 00 грн - тіло кредиту; 4 000, 00 грн - комісія, оскільки такі умови погоджені відповідачем підписанням кредитного договору, а підстави для стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом та нарахованої відповідачу неустойки, з урахуванням вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та поширення на відповідача пільг, що передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 842, 57 гривень (2 422, 40 грн / 69 000, 00 грн * 24 000, 00 грн). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial