Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

13.03.2025\~року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» в особі свого представника Калітовської Т.В. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 44600 грн. та судових витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений відповідно до вимог ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір № 552184, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн. строком на 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. ТОВ «Селфі Кредит» на виконання умов договору перерахував на рахунок платіжної картки відповідачки кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконала . 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №01022024-1, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», зокрема й до відповідачки [PERSON] . Внаслідок невиконання зобов`язань відповідачкою за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 44600,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 39600,00 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України за останньою відомою адресою зареєстрованого місця свого проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Заяв та клопотань до суду від відповідачки не надходило. Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.128ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4\~ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторонни про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 279, 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 06.01.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений договір про споживчий кредит №552184. Згідно п.1.2. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.4. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.3. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.5.1. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума (загальний розмір) кредиту складає 5000,00 грн.; кредит надається на строк 365 днів; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу)- 01.01.2024 року. Відповідно до п. 5.1 Договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав паспорт споживчого кредиту; отримав проект Договору з додатками ( в електронному вигляді в особистому кабінеті); ознайомився з Правилами, що розміщені на веб-сайті тощо. Згідно з п. 6 договору такий укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема, через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір надається позичальникові шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 договору про споживчий кредит). Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору про споживчий кредит). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору про споживчий кредит). Пункт 10 Договору містить, у тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника - [PERSON] , її РНОКПП [NUMBER] , адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер телефону, електронну пошту. Відповідно до додатку № 1 до Договору (Графік платежів) заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 01.01.2024 року в розмірі 44600 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума кредиту, 39600,00 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідачка [PERSON] була ідентифікована ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт (договір) підписаний позичальницею 06.01.2023 13:36:36 в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором Н841, який був направлений на номер телефону позичальниці [NUMBER] . Згідно повідомлення ТОВ «Пейтек» вих. № 20250103-143 від 03.01.2025 року на виконання умов договору ТОВ «Селфі Кредит» через АТ «ПУМБ» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] грошову суму 5000,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №552184 від 06.01.2023 року відповідачка не здійснила жодної оплати на рахунок кредитора. Оскільки зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконала, ТОВ «Селфі Кредит» нарахована заборгованість за Договором в сумі 44600 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 39600,00 грн. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №01022024-1, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», зокрема й до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №552184 від 06. 01.2023 року. Зазначене підтверджується \~копією вказаного\~договору відступлення\~права вимоги №01022024-1 від 01.02.2024 року,\~актом приймання-передачі\~реєстру боржників\~за договором\~відступлення права\~вимоги №01022024-1,\~витягом з\~реєстру боржників,\~платіжною інструкцією\~№ 74877 від 01.02.2024 до договору\~відступлення права\~вимоги №01022024-1 від 26.03.2024 року. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач є належним стягувачем заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №552184 від 06.01.2023 року. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 11.02.2025 року направило [PERSON] претензію, в якій повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за договором та необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором. На досудову вимогу про погашення заборгованості, направлену ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на адресу відповідачки, остання не відповіла, заборгованість за кредитним договором не погасила. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5,6,12 ч. 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч. 4, 6, 8, 12 статті 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки [PERSON] прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції товариства), тому відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Враховуючи, що відповідачка оплату за договором про споживчий кредит не здійснювала, заборгованість за цим договором підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 44600,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованості за відсотками 39600,00 грн. Суд погоджується з такими розрахунками заборгованості за кредитним договором, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, розмір нарахованих відсотків відповідає строку кредитування. [PERSON] дійсність договору не оспорювала, і договір у встановленому законодавством порядку недійснимне визнавався, а тому з огляду на норми статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 статті 141 ЦПК України понесений ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2422.40 грн., покладається на [PERSON] .

Outcome: approved