Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом та в порядку поділу майна просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину майнових прав на квартиру [ADDRESS] ; 1/2 частину майнових прав на квартиру [ADDRESS] ; 1/2 я/частину автомобіля КІА 2012р.в, р/н [NUMBER] . В обґрунтування вимог посилалася на те, що зазначене майно було набуто під час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, при поділі майна частки подружжя є рівними. Таким чином, просить визнати за нею по 1/2 частці на набуте подружжям нерухоме та рухоме майно. Позивачка та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник вимоги позову визнали частково, а саме в частині визнання майнових прав по 1/2 частині квартир, а також на 1/2 частину автомобіля КІА. В частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та розташованого на ній будинку вимоги не визнали, в заперечення зазначили, що земельна ділянка та будинок придбані не за кошти подружжя, а кошти на придбання надавалися батьками та родичами відповідача. Відповідач та його представники, в судовому засіданні свої заперечення та часткове визнання позову підтримали. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2000р., по 10.02.2023р. Крім того, судом встановлено та підтверджується належними доказами наступне. Так 04.08.2005р., [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Крім того, 04.08.2005р., [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 12.02.2019р., [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 21-23). 24.01.2020р., [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 25-26). Також під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] , набув право власності на автомобіля КІА 2012р.в, р/н [NUMBER] . Згідно частини третьої статті 368 ЦК Украйни майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень частини другої статті 72 СК Украйни, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Згідно ст. 364 СК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом із тим, при визначенні часток подружжя при поділі нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , суд вважає необхідним застосувати вимоги ч. 7 ст. 57 СК України. Так, частиною сьомою ст. 57 СК України, визначено, якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску є його особистою власністю. В силу ч. 2 ст.78 СК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника в частині придбання земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку не за кошти подружжя, оскільки до суду не надано жодного допустимого доказу на підтвердження придбання нерухомого майна за кошти надані батьками та родичами відповідача. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягенню понесені, документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 15\~745,60 грн., (а.с. 116-119), витрати на правничу допомогу в розмірі 6\~000,00 грн.

Outcome: approved