Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 вересня 2023 року, від даного шлюбу вони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося, оскільки у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Шлюб існує лише формально. [PERSON] вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, вказує, що позовні вимоги визнає. Згідно вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09 вересня 2023 року за актовим записом № 131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивачка категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу частин 3 і 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання сторін зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved