Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У вересні 2024 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором № 7415638698 від 21.09.2021 року у розмірі 18579,13 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.09.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредтний договір № 7415638698, який складається з даного договору, Паспорту кредиту та Умов отримання фінансових кредитів, що розміщені на сайті та з якими відповідач ознайомився до укладення договору. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу НІ/11/16-Ф у відповідності до умов якого, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу від 28.02.2024 року до договору факторингу НІ/11/16-Ф укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7415638698 від 21.09.2021 року та відповідно ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18579,13 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 3028,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. (а.с. 33). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2024 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 37). ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" у позовні заяві просили здійснювати розгляд за відсутності їх представника, а у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (а.с.5). Згідно із даними відділу з питань організації надання адміністративних послуг Глевахівської селищної ради № 1725/02-22 від 02.10.2024 відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ( а.с.36). За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Однак, поштове вкладення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового відділення про причини повернення: « за закінченням терміну зберігання». Верховний суд в постанові від 18.03. 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи: Судом достовірно встановлено та підтверджено матеріаліами справи, що 21.09.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7415638698, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» розміщені на сайті www.kreditmarket.ua т з якими позичальник ознайомився до укладення договору, складають єдиний кредитний договір. Згідно з п.1.1., п.1.2 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах: сума кредиту 13799,85 грн., строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом ( 7% річних). Відповідно до п.3.4 цей Договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30.08.2021 р. складають єдиний кредитний Договір. Разом з договором [PERSON] також підписала Паспорт Кредиту № [NUMBER] , в якому визначено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення. 07.10.2016 року укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» за умовами якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальника, а новий кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Пава вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, за яким право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 21.09.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».(а.с.16-17) Відповідно до акту прийому передачі прав вимог та Витягу з Реєстру прав Вимог до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 18579,13 грн., з яких 11499,25 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 0,95 грн. сума заборгованості за відсотками; 7078,93 грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.18-19). Повідомленням від 21.09.2021 року відповідача повідомлено про відступлення прав вимоги ( а.с.12). Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3ст. 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст.1077,1079 цього ж Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1ст. 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оцінка суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту. На підтвердження своїх вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало до суду жодного документально підтвердженого доказу щодо перерахування первісним кредитором ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» [PERSON] грошових коштів на підтвердження факту укладення кредитного договору. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд акцентує увагу на тому, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. \~ \~ \~ \~При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» питання про витребування додаткових доказів перед судом не порушувало. Тому, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів первісним кредитором на рахунок відповідача, що в свою чергу є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати по оплаті судового збору на позивача. На підставі викладеного

Outcome: dismissed