Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

у червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4946889 (далі Договір № 4946889 від 10.10.2023, кредитний договір) в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора k7O515FGFx та перерахуванням на банківський картковий рахунок позичальника коштів у сумі 6000 грн строком на 30 днів до 09.11.2023. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https:// mycredit.ua з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, з Правилами надання у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, наслідки укладення договору йому зрозумілі. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 та Додаткова угоді № 37 до Договору факторингу 14/06/2021 від 25.09.2024, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] у розмірі 26960 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 20960 грн - заборгованість за відсотками. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступником, за Договором № 4946889 від 10.10.2023 в розмірі 26960 грн. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з вимогами стягнути заборгованість за договором позики у загальному розмірі 26960 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 01.07.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, належно був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку. Суд встановив, що 10.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 4946889 від 10.10.2023 в електронній формі та підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора k7O515FGFx. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https:// mycredit.ua з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, з Правилами надання у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, наслідки укладення договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з пунктом 1 Договору № 79861914 від 24.04.2024 кредитні кошти надаються ТОВ «1 Безпечного агентство необхідних кредитів» позичальнику шляхом їх перерахування на банківських рахунок Позичальника. За умови пунктів 2.1.-2.2 договору позика надається у розмірі 6000 грн на строк 30 днів із застосуванням денної базової процентної ставки за перший день користування позикою 71,71%, та базової процентної ставки, що застосовується з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00% (а. с. 6) 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 9-11). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників № 23 (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26960, 00 грн, з яких: з яких 6000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 20960 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 15). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, водночас, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві представник ТОВ ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу за його відсутності, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, у справі № 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Суд зауважує, що позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» не надано належних та допустимих доказів відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4946889 від 10.10.2023, укладений відповідачем з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів. Факт підписання договору позики не є підтвердженням перерахування коштів за умовами договорів та не доводить факту видачі (перерахування) позичальнику кредитних коштів. У зв`язку із недоведеністю позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою підтвердження виконання умов договору позики № 4946889 від 10.10.2023, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами за вищевказаним договором, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею за кредитним договором, відсутні. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо отримання позичальником [PERSON] суми (тіла) кредиту у розмірі 6000 грн та підстав виникнення заборгованості перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», суд доходить до висновку, що у позові слід відмовити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed