Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

20.01.2025 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за згаданим вище позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходить на господарському віданні (на балансі) Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради (далі по тексту КП «МЖТІ» НМР). На підставі рішення Нікопольської міської ради №50-43/VII від 14.12.2018 року, даний гуртожиток був списаний з балансу КП «МЖТІ» НМР та переданий в управління ОСББ «Родина 1А» за винятком нерухомого майна комунальної форми власності (нежитлові приміщення, неприватизовані квартири), які розташовані у житлових будинках, та залишаються у володінні, користуванні та розпорядженні Нікопольської міської ради та виконавчих органів і у господарському віданні позивача. КП «МЖТІ» НМР є комунальним унітарним підприємством, створеним на власності територіальної громади м. Нікополя, органом управління є Управління благоустрою, інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради. Рішенням Нікопольської міської ради №45-22/VII від 30.06.2017 року позивачу делеговано право звернення до суду від імені територіальної громади з позовними заявами щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення з житлових приміщень у квартирах комунальної форми власності, що знаходяться у житлових будинках ОСББ. Згідно Акту про непроживання від 01.04.2024 року, наданого ОСББ «Родина 1А», встановлено, що [PERSON] , [INFO] разом з синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 01.09.2019 року. З цих підстав позивач звертається до суду та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в кімнаті № [NUMBER] у гуртожитку за згаданою вище адресою, та стягнути судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачам роз`яснено їх право на підготовку відзиву на позовну заяву (а.с.35-36). Позивач повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу, зазначену ним в позові, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками на адресу її реєстрації, про що свідчить поштовий конверт (а.с.42), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась, а тому відповідно до ч.8\~ст.178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Органи опіки та піклування Нікопольської міської ради ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками отримали, але відзиву на позовну заяву на адресу суду не направили. Третя особа ОСББ «Родина 1А» повідомлялись про розгляд справи, шляхом направлення на їх юридичну адресу копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.41), згідно якого пакет документів отримано 21.02.2025 року особою [PERSON] . Відзиву на позовну заяву на адресу суду не направили. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи, та відповідачем не подано відзиву на позовну заяву. Справа\~розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] знаходить на господарському віданні (на балансі) КП «МЖТІ» НМР, відповідно до рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради №808 від 27.09.2012 року «Про затвердження Акту приймання передачі з господарського відання (з балансу) КП «ЖЕК-3» в господарське відання (на баланс) КП «МЖТІ» житлових, нежитлових будівель та споруд, рухомого та нерухомого майна» (а.с.17). На підставі рішення Нікопольської міської ради №50-43/VII від 14.12.2018 року, даний гуртожиток був списаний з балансу КП «МЖТІ» НМР та переданий в управління ОСББ «Родина 1А» за винятком нерухомого майна комунальної форми власності (нежитлові приміщення, неприватизовані квартири), які розташовані у житлових будинках залишаються у володінні, користуванні та розпорядженні Нікопольської міської ради та виконавчих органів у господарському віданні позивача (а.с.20-22). Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Нікопольської міської ради №8-30/VIII від 23.02.2023 року, КП «МЖТІ» НМР є комунальним унітарним підприємством, створеним на власності територіальної громади м. Нікополя (а.с.11-16). Органом управління є Управління благоустрою, інфраструктури та комунального господарства Нікопольської міської ради (а.с.10). Рішенням Нікопольської міської ради №45-22/VIII від 30.06.2017 року «Про делегування повноважень КП «МЖТІ»» позивачу делеговано право звернення до суду від імені територіальної громади з позовними заявами щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення з житлових приміщень у квартирах комунальної форми власності, що знаходяться у житлових будинках ОСББ (а.с.29). Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК УРСР\~встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Стаття 71 ЖК УРСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК УРСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Верховний Суд (постанова від 17 квітня 2019 року у справі № 135/165/17-ц) в оцінці обставин виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71\~ЖК УРСР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на певні обставини на обґрунтування своїх вимог, зобов`язана навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності таких обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК УРСР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин (постанова Верховного Суду від 28 березня 2019 року по справі № 520/14828/16-ц). Згідно Акту про непроживання від 01.04.2024 року, наданого ОСББ «Родина 1А», встановлено, що [PERSON] , [INFO] разом з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 01.09.2019 року (а.с.27). Згідно довідки №12 від 06.01.2025 року, наданої ОСББ «Родина 1А», станом на 01.01.2025 року за кімнатами № [NUMBER] числиться заборгованість по членських внесках на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 7 922,54 грн. (а.с.28). Оскільки відповідач не направила на адресу суду відзиву на позов та доказів на його підтвердження суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК \~України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги те, що відповідач\~ \~станом на дату розгляду справи не проживає разом з дітьми у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] \~без поважних причин понад строки, визначені статтею 71 ЖК УРСР, що підтверджується письмовими доказами у справі, суд вважає можливим визнати їх такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. Як вбачається зі\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У даному випадку, місцем проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] є місце проживання їх батьків. А тому,суд не вбачає необхідності збереження реєстрації дітей у кімнатах гуртожитку, який перебуває на балансі КП «МЖТІ» НМР. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, понесені по сплаті судового збору.

Outcome: approved