Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Адвокат Шаранич С.С., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 28.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Проте, як стверджує позивач, фактично з 2022 року між сторонами погіршувались сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, кожен живе своїм життям, шлюб між ними носить лише формальний характер. Також позивач зазначає, що спору між ним та відповідачем щодо місця проживання ви виховання дітей немає. Позивач переконаний, що налагодити взаємостосунки з відповідачем та зберегти шлюб можливості немає, а тому просить шлюб між ним на відповідачем розірвати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05.02.2025 року від представника відповідача адвоката Керити М.В. до суду надійшла заява про визнання позову. Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи провести без його участі. Крім того, від його представника адвоката Шаранича С.С. до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач\~\~ в судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак в заяві про визнання позову, поданої до суду її представником адвокатом Керитою М.В., остання просила розгляд справи провести без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 28 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~місту Ужгороду\~Ужгородського міськрайонного\~управління юстиції\~Закарпатської області\~в Книзі\~реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 600, що стверджується долученою до справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28.11.2009 року. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Разом з тим, відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 605,60 грн. судового збору.

Outcome: approved