Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вказує, що за час свого життя спадкодавець: [PERSON] спадковою масою розпорядилася та склала заповіт на користь позивача. Представник позивач зазначає, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом майна своєї матері, з приводу чого звернувся до нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Позивач бажає реалізувати власні спадкові права. Проте втрата правовстановлюючих документів на підтвердження належного права власності спадкодавця на вищезгадані об`єкти нерухомого майна перешкоджає позивачу у цьому, тому останній вимушений звернутися до суду за захистом свого невизнаного права. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Мандзя В.І. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення рішення під час підготовчого судового засідання. Відповідач участь свого представника під час підготовчого засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнають та просять суд їх задовольнити. Відповідно до частини 3\~статті 211 ЦПК України\~підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2\~статті 247 ЦПК України. Нормативним приписом частини 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини 4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Доказами у справі встановлено, що [INFO] померла моя [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 квітня 2010 року (а.с. 7). Відповідно довідки старости Паликоровівського старостинського округу Підкамінської селищної ради Львівської області № 64 від 04 червня 2025 року, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала була зареєстрована в селі Кутище, Бродівського району, Львівської області. На день смерті зареєстрованих осіб не було (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 1,7148 кадастровий номер 4620384000:08:003:0063 та земельну ділянку площею 0,5405 кадастровий номер 4620384000:19:008:0024, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується: архівною копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 565191 від 01 квітня 2009 року (а.с. 9); Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ 4601528952025 від 20.06.2025 та НВ-4601528992025 від 20.06.2025 (а.с. 10-21), Витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9967965112025 від 20.06.2025 та № НВ-9967965252025 від 20.06.2025 (а.с. 22,23). Відповідно інформаційної довідки Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 0-13-0.93-1457/15-25 від 20.06.2025 року, сертифікат обласного зразка серії ЛВ № 0445, виданий Паликоровівською сільською радою на прізвище [PERSON] , замінено на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 565191 який зареєстрований в книзі записів державних актів за № 010944800167 від 01.04.2009 року (а.с. 24). 15 червня 1999 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Паликоровівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все своє майно заповіла позивачу по справі [PERSON] (а.с. 27). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 12 січня 1963 року (а.с. 25). Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 10 серпня 2006 року (а.с. 26). Із приводу втрати Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 565191 від 01 квітня 2009 року зроблено оголошення\~до друкованого\~засобу масової\~інформації «Газета\~«Голос Відродження»,\~що підтверджується наданим\~суду примірникомгазети із відповідним оголошенням (а.с. 28). За правилами до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підпунктами 9-10 статті 28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За змістом підпунктів «в» та «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Імперативними приписами статті 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із нормою статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Виходячи із вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері: [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується відповіддю Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області № 242/01-16 від 01.10.25 року. Земельні ділянки розташовані на території Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області, дійсно належали [PERSON] , що було встановлено судом. Суд наголошує на тому, що за обставин втрати правовстановлюючих документів на нерухоме майно, позивач об`єктивно позбавлений можливості прийняти належну йому частину спадщини в позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивача. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved