Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У червні 2025 року представник ТОВ "Новий колектор" звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив стягнути з останнього на користь ТОВ "Новий колектор" заборгованість за Кредитним договором №19.04.2019-100000066 у розмірі 10680 грн., з яких: 6000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 1680 грн.- сума заборгованості за процентами, 3000 грн. сума заборгованості за штрафом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 19.04.2019 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладений Кредитний договір №19.04.2019-100000066 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до його умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 28 днів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість станом на дату подачі позову у 10680 грн., з яких: 6000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 1680 грн.- сума заборгованості за процентами, 3000 грн. сума заборгованості за штрафом. Оскільки відповідач має непогашену кредитну заборгованість перед позивачем представник звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Житомирського районного суду від 09 липня 2025 року матеріали справи було передано до Романівського районного суду Житомирської області для розгляду справи за територіальною підсудністю. 06 серпня 2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом направлено сторонам ухвалу про відкриття провадження, позивач повідомлений належним чином; лист, що направлявся на адресу відповідача повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України про відкриття провадження у справі № 278/3106/25. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, відповідно до\~статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом дійшов наступного. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 19.04.2019 між первісним кредитором ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладений Кредитний договір №19.04.2019-100000066 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до його умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 28 днів. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання перед [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши йому кредитні кошти, своєю чергою [PERSON] зобов`язання перед ТОВ "Споживчий центр" не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу №290224-11, згідно з яким первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Відповідно до Переліку №1, що є додатком до договору факторингу №290224-11, ТОВ «Новий колектор» набуло право вимоги до відповідача у сумі 10680 грн. За правилами ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч. 1-4 ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст.\~628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~ст.\~1054 ЦКУ країни встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Як убачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог ТОВ «Новий колектор» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Споживчий центр» перейшло до позивача ТОВ «Новий колектор», на підставі договору факторингу, який був укладений 29.02.2024 року. За положеннями\~ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 у справі №906/1174/18. Згідно з ч.1\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Відповідно до\~ст. 519 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Споживчий центр» до ТОВ «Новий колектор» в заявленій сумі 10680 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджували б факт оплати за договором факторингу. Враховуючи викладене\~та оцінюючи\~належність,\~допустимість кожного\~доказу окремо,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 10680 грн. та судових витрат у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: dismissed