Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року. Від шлюбу мають двох дітей, одна з яких є неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу сторони за спільні грошо кошти придбали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А. 12т червня 2008 року. Відповідачу, як власнику вказаного житлового будинку, 24 квітня 2009 року на підставі рішення Синельниківської міської ради №491-30/V від 10 лютого 2009 року було видано державний акт ЯЖ №389569 на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0537 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1213000000:01:114:0004. Після розірвання шлюбу відповідач один користується житловим будинком і згоди щодо поділу спільного сумісного майна між сторонами не досягнуто. Позивач просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя вищезазначений житловий будинок і земельну ділянку та визнати за нею право власності на частину житлового будинку і земельної ділянки. Представник позивача Третяк І.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання права власності по частині житлового будинку за кожною стороною визнав і зазначив, що вказаний будинок дійсно був придбаний в період шлюбу за спільні кошти. Позовні вимоги в частині земельної ділянки не визнав і пояснив, що земельна ділянка після придбання житлового будинку була ним приватизована і належить йому на праві власності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про одруження підтверджується факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 30 вересня 2000 року. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією судового рішення. Факт придбання сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченогоприватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А. 12 червня 2008 року, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно яких житловий будинок був зареєстрований за відповідачем. Рішенням Синельниківської міської ради №728-32/VІІІ від 23 квітня 2024 року «Про перейменування вулиць на території Синельниківської міської територіальної громади Дніпропетровської області» вулиця «Кутузова» була перейменована на вулицю «Перлинна». Згідно ч.ч.1,\~3\~ст.368\~ЦК України\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, придбаний сторонами за час шлюбу житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належать їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.372\~ЦК України\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки вищезазначений житловий будинок придбаний сторонами за час шлюбу, відповідач визнав факт придбання будинку за спільні кошти, відповідно частки кожної сторони на будинок є рівними. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання вказаного житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за кожною стороною в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину житлового будинку є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за кожною стороною в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину земельної ділянки суд зазначає наступне. Копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 24 квітня 2009 року підтверджується факт належності відповідачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.0537 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Державний акт видано на підставі рішення Синельниківської міської ради №491-30/V від 10 лютого 2009 року. Відповідно до статті\~61 СК України в редакції, чинній станом на 24 квітня 2009 року, не належать до об`єктів права спільної сумісної власності приватизовані одним із подружжя земельні ділянки. Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтею 61 СК України\~доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» №4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України\~доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК України\~правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №626/4/17. Отже, оскільки вказана земельна ділянка була набута відповідачем внаслідок безоплатної передачі йому із земель комунальної власності вона не належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя і належить особисто відповідачу, у зв`язку з чим поділу між сторонами не підлягає. Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленими частково і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв`язку\~з тим,\~що позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, розмір яких становить 1038,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial