Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31325,00 гривень. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 12.05.2021\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№4816436.\~13.09.2021\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~укладено договір\~відступлення прав\~вимоги №07Т.\~Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 13.09.2021\~року до\~договору відступлення\~прав вимоги\~№07Т\~від 13.09.2021\~року,\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№4816436\~від 12.05.2021\~року у\~розмірі 31325,00\~гривень.Таким чином, на підставі зазначеного договору відступлення прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, у останнього виникла заборгованість у розмірі 31325,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. У позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4816436, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк 30 днів (термін повернення кредиту до 11.06.2021 року) надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 7000,00 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.1-1.4, 1.5.2, 1.6) (а.с.17-20, 10). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Пунктом 1.5.1 договору визначено, що комісія за видачу кредиту становить 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.п.2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюються з дати наступної за днем кредиту по дату завершення строку (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. ТОВ «МІЛОАН» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №46050733 від 12.05.2021 року (а.с.31). 13.09.2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог (а.с.23-29, 30, 36-43). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4816436 від 12.05.2021 року у розмірі 31325,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн; заборгованість за відсотками 23625,00 грн; заборгованість за комісією 700 грн (а.с.12). Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі №4816436 від 12.05.2021 року направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 34). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом складає 31325,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн; заборгованість за відсотками 23625,00 грн; заборгованість за комісією 700 грн (а.с.44-45). На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, кредитний договір, укладений у електронній формі та відповідачем не оспоренний, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання. Судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив умови укладеного кредитного договору. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 31325,00 гривень. Факт наявності наведеної вище заборгованості підтверджується матеріалами справи і не спростований відповідачем. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 31325,00 гривня з відповідача є обґрунтованими, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. 01.01.2025 року укладено договір про надання правової допомоги №42649746 з адвокатом Білецьким Б.М. (а.с.14-16). Відповідно до детального опису робіт від 31.03.2025 року за договором про надання правової допомоги №42649746 і акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 28.03.2025 року, адвокат Білецький\~Б.М. надав клієнтові ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» послуги, пов`язані з підготовкою та направленням / подачею позовної заяви в розмірі 6000,00 грн (а.с.9, 13). Суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом Білецьким Б.М. робіт на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, а також на підтвердження вартості наданих адвокатським об`єднанням послуг на загальну суму 6000,00 грн. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Виходячи з того, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, не надано клопотання про зменшення таких витрат або доказів їх неспівмірності, враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги належними засобами доказування, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved