Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Козар Михайло Володимирович. звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що\~ [PERSON] 31.08.2018 року уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1986. Із 08.05.2025 року сторони припинили подружні стосунки внаслідок зникнення кохання та взаєморозуміння між ними. З цього часу кожен із них живе своїм життям, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Спільне господарство з цього часу сторони не ведуть, кожен має окремий бюджет. Позивачка зрозуміла, що в них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і взаємодопомога, а також сталася втрата їх спільних інтересів та відсутність бачення спільного майбутнього. Наміру на примирення з відповідачем та зберегти шлюб позивачка не має, і це не є можливим. Спільних дітей сторони не мають. В позасудовому порядку розірвати шлюб відповідач не бажає. Тому позивачка вважає за можливе та за доцільне припинити юридичний зв`язок з відповідачем, шляхом розірвання шлюбу в судовому порядку. Проти примирення категорично заперечує. Спір щодо майна на разі відсутній. 28 серпня 2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву, а позивачу строк на подачу відповіді на відзив. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, проти заочного рішення не заперечують, проти примирення категорично заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 18.09.2025 року та 09.10.2025 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Конверти з судовими повістками повернулись до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи заяву представника позивача, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31 серпня 2018 року, між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 31 серпня 2018 року Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1986 (а.с.7). Як вбачається із позовної заяви 08.05.2025 року сторони припинили подружні стосунки внаслідок зникнення кохання та взаєморозуміння між ними. З цього часу кожен із них живе своїм життям, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Спільне господарство з цього часу сторони не ведуть, кожен має окремий бюджет. Спільних дітей сторони не мають. В позасудовому порядку розірвати шлюб відповідач не бажає. Проти примирення категорично заперечує. Спір щодо майна на разі відсутній. Згідност.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст.115 Сімейного Кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією 0.0.4515632877.1 від 24.08.2025 року про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved