Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.04.2024 року між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит/Кредитний договір №52908646, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 3 000 гривень строком на 730 днів, з 03.04.2024 року по 02.04.2026 року (включно), а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду у в розмірі 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховані за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1% за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, та виконати інші обов`язки передбачені договором. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 11.08.2025 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір про відступлення прав вимоги № 11-08/25, відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 52908646. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 52908646. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості за користування кредитом за Договором №52908646 від 03.04.2024 року становить 15\~570,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12\~330,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 240,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 гривень; заборгованість за комісіями - 0.00 гривень; інфляційні збитки - 0.00 гривень; нараховані 3% річних - 0.00 гривень. Позивач просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором № 52908646 від 03.04.2024 року в сумі 15570,00 грн., а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. 03.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №52908646. Відповідно до умов Кредитного договору товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому договором. Кредит надається в загальному розмірі 3 000,00 грн. на строк 730 днів, який починається з 03.04.2024 року по 02.04.2026 року та складається з дисконтного періоду та поточного періоду. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3.65% річних (денна процентна ставка 0.01% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365% річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. ТОВ «Еко\~Фін» виконав\~своє грошове\~зобов`язання\~та надав\~ [PERSON] \~грошові кошти\~у розмірі\~3\~000,00\~грн.,\~що підтверджується\~квитанцією №\~41213-26559-03433\~від 03.04.2024,\~номер операції\~52908646_1712132655\~від 03.04.2024\~08:24:15,\~номер платіжної\~картки отримувача\~ [NUMBER] ,\~код авторизації\~APPROVAL_CODE,\~ідентифікатор платіжного\~пристрою:\~6544094, найменування платіжної системи: MASTER, банк-еквайр: АТ Райффайзен Банк. 20.08.2025 року вих. № 15787119 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень основного зобов`язання. 11.08.2025 було укладено договір № 11-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Еко Фін» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №52908646. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №52908646. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №52908646 від 03.04.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15\~570,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12\~330,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 240,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 гривень; заборгованість за комісіями - 0.00 гривень; інфляційні збитки - 0.00 гривень; нараховані 3% річних - 0.00 гривень. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно з ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, щодо розміру заборгованості за кредитним договором. При цьому суд враховує, що сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач за користування кредитними коштами. Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісних кредиторів так і стосовно нового кредитора. У розрахунку заборгованості чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за договорами № 52908646 від 03.04.2024 у розмірі 15\~570,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судовий збір за подання до суду даної позовної заяви складає 2\~422,40 грн., який сплачено позивачем при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. Крім цього, позивачем в позовній заяві зазначено про понесення витрат на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18). Позивачем надано докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу - копію договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 903 від 12.08.2025 року, копію витягу з акта №16 про надання юридичної допомоги від 22.08.2025 року. Відповідно до вказаних документів правова допомога адвоката полягала в наданні усної консультації (2 год. х 1500 грн = 3000 грн) та складенні позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2 год. х 3000 грн = 6000 грн), а всього в розмірі 9000 гривень. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved