Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал»\~ звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 51442,00 грн., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн.40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що 19 серпня 2023 року між первісним кредитором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір №6979820 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сторони погодили, що сума кредиту складає 25000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача строком на 360 днів з процентною ставкою 1,99 % в день, у період з 19.08.2023 року по 26.05.2024 року відповідач здійснив оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 5995,00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 5000,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 995,00 грн. 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. 25 листопада 2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" № 251124/1 вирішено змінити найменування ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". 10 грудня 2024 року запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №6979820 від 19 серпня 2023 року становить 51442,00 грн., яка складає 20000,00 грн.- тіло кредиту, 31442,00 грн. нараховані проценти за 79 календарних днів з 27.05.2024 року по 13.08.2024 року. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 26 червня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договором факторингу. \~ \~ \~ \~Так, 19 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №6979820 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 25000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, строком на 360 днів зі сплатою 1,99% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір №6979820 було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора А 6837. 19 серпня 2023 року [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А 6837 був підписаний також Додаток №1 до Договору №6979820 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача» та Паспорт споживчого кредиту, з підписанням яких відповідач погодився з загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів. Відповідно до п.1.5.1 Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Як вбачається із Листа АТ «СЕНС БАНК» №8905-БТ -32.3/2025 від 03 липня 2025 року на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно з наданою банком випискою по рахунку відповідача 19 серпня 2023 року здійснено зарахування переказу в сумі 25000,00 грн. на банківську карту відповідача. 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №69799820 від 19.08.2023 року. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників 27 травня 2024 року до договору факторингу №27.05/24-ФКлієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф\~від 27\~травня 2024\~року,\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~договором №6979820 в розмірі 20000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. 25 листопада 2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" № 251124/1 вирішено змінити найменування ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". 10 грудня 2024 року запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту згідно п.1.4 Кредитного договору. Відповідач частково здійснив оплату 5995,00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 5000,00 грн. та 995,00 грн. на оплату процентів. Станом на 27.05.2024 року нарахована ТОВ «Авентус Україна» заборгованість [PERSON] за Договором №6979820 становить 51442,00 грн. З 27.05.2024 по 13.08.2024 в межах строку кредитного договору позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» нараховано проценти за 79 календарних днів у розмірі 31442,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №6999820 від 19.08.2023 року складає: 51442,00 грн., з яких: 20\~000,00 грн. - тіло кредиту, 31442,00 грн. сума процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. \~ \~ \~ \~Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено, що 19 серпня 2023 року відповідачем [PERSON] укладено з Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~ кредитний договір №6979820, який укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 25000,00 грн. на платіжну картку відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Нормами ч.1 ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. \~ \~ \~ \~За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за кредитним договором №6979820. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал» заборгованість за\~ кредитним\~договором №6979820\~від 19\~серпня 2023\~року \~в загальному\~розмірі 51442,00 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 20000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 31442,00 грн. Розмір заборгованості відповідачем не спростований, він не скористався правом та не подав до суду відзиву на позов та власних розрахунків, а тому наданий позивачем розрахунок судом приймається як достовірний, що відповідає стандарту доказування "більшої вірогідності». До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 209/3103/21 від 25.01.2023. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. \~ \~ \~ \~В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача також було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийому-передачі від 12 травня 2025 року виконаних робіт згідно Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 12 травня 2025 року, рахунок на оплату по замовленню №8065-12/05-2025 від 12 травня 2025 року згідно яких адвокат Столітній М.М. надав правову допомогу на суму 10\~000,00 грн.. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved