Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Ухвалою судді від 04.09.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 17). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просить задовольнити, при цьому зазначила, що між нею та відповідачем відсутні взаємоповага, вдома часто виникають конфлікти, які бачить їх малолітній син і це дуже негативно впливає на емоційний стан дитини, із-за чого вже близько двох з половиною місяців сторони разом не проживають. Під час спільного життя сторони неодноразово намагалися примиритися, однак нічого не міняється, ситуація тільки усугубляється. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, при цьому підтвердив, що останнім часом сторони разом не проживають, так як в сім`ї відбуваються постійні сварки та драки із-за непорозуміння між ним та дружиною, однак вважає, що виниклу в сім`ї проблему треба вирішувати не через суд, так як протягом 26 років їх спільного життя були і сварки і драки, однак вони жили разом, шлюб існував, тому і на даний час відсутні підстави для його розірвання. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.06.1999 (а.с. 4,5) та мають спільних дітей : повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8), та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження (а.с. 8,9). В позові зазначено та не заперечується відповідачем, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю, вони втратили почуття взаєморозуміння, поваги довіри та любові, близько двох з половиною місяців сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Крім того позивачка зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх малолітнього сина, в присутності якого сторони конфліктують, ці обставини також не спростовані відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини, є підставою для повного задоволення позовних вимог. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач змінила прізвище під час реєстрації шлюбу та не клопоче про його зміну на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд залишає прізвище позивача « [PERSON] ». Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved