Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 24.06.2020 [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд», третя особа, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5528 від 26.12.2019, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Аланд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21\~022,79 грн. та 300 грн за вчинення виконавчого напису. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. 26.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 5528, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд»» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21022,79 грн та 300 грн за вчинення виконавчого напису. 28.02.2020 приватним виконавцем виконавчого Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61416598, в якій постановлено стягнути з [PERSON] на підставі виконавчого напису № 5528 від 26.12.2020 р. нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, на користь ТОВ «ФК «Аланд»» у розмірі 21322,79 грн. Вказаний виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. 1.2 Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2. Рух справи у суді. Ухвалою від 26.06.2020 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Із 16.06.2025 вказана справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф. Ухвалою від 16.06.2025 справу прийнято до провадження, у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою від 28.08.2025 у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 01.10.2025. Ухвалою від 26.06.2020 було задоволено заяву представника позивача адвоката Калініна С.К. про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 61416598 від 28.02.2020 відкритого на підставі виконавчого напису № 5528 вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд»» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21022,79 грн та 300 грн за вчинення виконавчого напису. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, про поважність причин неявки або про відкладення розгляду справи суду не заявив. 4. Фактичні обставини справи, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 4.1. Судом встановлено, що 26.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 5528, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд»» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21022,79 грн та 300 грн за вчинення виконавчого напису. 28.02.2020 приватним виконавцем виконавчого Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61416598, в якій постановлено стягнути з [PERSON] на підставі виконавчого напису № 5528 від 26.12.2020 р. нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, на користь ТОВ «ФК «Аланд»» у розмірі 21322,79 грн. 4.2. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, відповідно до яких кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, після 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. Відповідач, відповідно до положень статей 76-81 ЦПК України, не надав суду належних і достатніх доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Враховуючи,\~що станом\~на час\~вчинення виконавчого\~напису зазначена\~у ньому\~заборгованість не\~була безспірною,\~оскільки виконавчий\~напис оскаржується\~позивачем з\~підстав порушення\~нотаріусом процедури\~вчинення виконавчого\~напису,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність правових\~підстав для\~задоволення позовних\~вимог в\~частині визнання\~виконавчого напису\~та визнання\~спірного виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Понесені та заявлені позивачем судові витрати складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 840 грн 80 коп., які необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved