Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Зазначав, що 05.08.2021 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем було складено розписку. Відповідно до вказаного договору він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 32 000 дол. США, що за курсом НБУ на дату укладання договору еквівалентно 860 800 грн., а остання зобов`язалася повернути вказані кошти не пізніше 05.01.2022. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 у неї утворилась заборгованість за договором позики у розмірі 32 000 доларів США, що станом на час подання позову за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ (1 долар США = 36 грн. 57 коп.) становить 1 170 240 грн. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 1 170 240 грн. Крім того, посилаючись на те, що п. 9.3 договору позики передбачено сплату штрафу за невиконання боржником своїх зобов`язань за договором у розмірі 100 % від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, просив стягнути з [PERSON] на свою користь штраф за невиконання умов договору щодо повернення коштів у розмірі 1 170 240 грн. У судове засідання [PERSON] не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутністю позивача та його представника. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 05.08.2021 між [PERSON] (далі - позикодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) було укладено договір позики (далі - договір). Відповідно до п. 1 Договору позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність валютні цінності у розмірі 32 000 доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ у розмірі 32 000 доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору становить 860 000 грн. Зі строком повного погашення боргу не пізніше 05.01.2022 у м. Київ, за попередньою домовленістю сторін. Сторони погодились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в національній валюті України. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу згідно комерційного курсу долара в обмінниках Києва. Ця позика є безвідсотковою. Відповідно до п. 2 Договору позичальник свідчить, що отримав гроші від позикодавця повністю, ще до підписання договору. Грошові кошти, вказані у п. 1 Договору є власністю позикодавця та не є залученими позикодавцем від фізичних або юридичних осіб. Відповідно до п. 3 Договору договір повинен бути виконаний у м. Київ, за попередньою домовленістю сторін. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю гроші в сумі, визначеній в п. 1 договору - не пізніше 05.01.2022. Відповідно до п. 3 Договору у випадку порушення позичальником договору, позичальник зобов`язаний достроково виконати всі свої зобов`язання перед позикодавцем за договором в одноденний строк з моменту порушення позичальником умов договору. На підтвердження укладення вказаного договору позики [PERSON] було складено розписку від 05.08.2021, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактична адреса: [ADDRESS] ., реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , підтвердила, що о 12 год. 30 хв. 05.08.2021 в м. Києві отримала у власність валютні цінності у розмірі 32 000 доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору становить 860 000 грн. за договором позики від 05.08.2021. Ці кошти вона отримала від [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактична адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] . Вказану суму грошових коштів зобов`язалась повернути у строк, зазначений у договорі позики від 05.08.2021, а саме: не пізніше 05.01.2022. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальним, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно із частинами першою, другою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Обґрунтовуючи позов, позивач вказав, що свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконує. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано. Пунктом 1 договору передбачено, що сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу згідно комерційного курсу долара в обмінниках Києва. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 1 170 240 грн., що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 32 000 доларів США станом на 19.12.2023 за офіційним курсом НБУ. Ураховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 05.08.2021 у розмірі 1 170 240 грн., що за курсом Національного банку України станом на 19.12.2023 еквівалентно 32 000 дол. США. Крім того, посилаючись п. 9.3 договору позики позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь штраф за невиконання умов договору щодо повернення коштів у розмірі 1 170 240 грн. Відповідно до п. 9.3 договору у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується повернути на користь позикодавця штраф у розмірі 100 процентів від суми, визначеної в п. 1 договору. Штраф позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання Ураховуючи те, що п. 9.3 договору, укладеного 05.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується повернути на користь позикодавця штраф у розмірі 100 процентів від суми, визначеної в п. 1 договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму штрафу у розмірі 1 170 240 грн.

Outcome: approved