Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №010/7835/82/1157325 від 14.07.2021 у розмірі 165 207,31 грн. В обґрунтування позовних вимог, зокрема, вказується, що відповідач подав заяву до позивача та уклав Угоду № PDV2-3239953 від 05.09.2019, якою акцептував Публічну пропозицію/Угоду. Зазначається, що згідно з цією заявою, відповідач прийняв умови публічної пропозиції банку на отримання банківських послуг, які детально описані у Правилах, висловлюючи свою повну та беззастережну згоду з ними. У позові звертається увага на те, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до Статуту банку. Як стверджується у позові банк і відповідач уклали Зяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/7835/82/1157325 від 14.07.2021, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 165 000,00 грн до 26.09.2033. При цьому, зауважується, що факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитом підтверджується копією виписки по рахунку. Акцентується, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредиту на адресу останнього було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих. № 114/5-704376 від 27.05.2025 та надана можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Як вказується у позові, дана вимога була направлена позичальнику на електронну адресу відповідача [INFO] , однак у визначений кредитором строк не виконана, заборгованість не була погашена. За таких обставин, позивач вважає, що станом на 27.05.2025 заборгованість відповідача за кредитом становить 165 207,31 грн, яка складається з дозволеного та недозволеного овердрафту, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 27 913,73 грн. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 25 липня 2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем 08.10.2019 укладено Заяву № PDV2-3239953 про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. згідно умов якої відповідач прийняла публічну пропозицію позивача про надання послуг в порядку і на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб, та визнала, що публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, тарифи, заяви у сукупності є договором банківського обслуговування (а.с. 12). Відповідно до Статуту АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 111-112), правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Райффайзен Банк Аваль» є АТ «Райффайзен Банк». 14.07.2021 між позивачем та відповідачем укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/7835/82/1157325. Відповідно до п. 1.3. додатку до заяви акцепт Публічної пропозиції № PDV2-3239953 від 14.07.2021 заяви-договору про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», заяви № 010/7835/82/1157325 від 05.09.2019 (далі - Договір) на умовах цієї заяви, з дати встановленні (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР, із здійсненням банком договірного списання коштів кредиту з КР у визначених договором випадках, виконані банком інших операцій за КР відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.1. Договору поточний ліміт встановлюється в межах максимального ліміту кредиту, який складає п`ятсот тисяч гривень. Відповідно до п. 2.2.1 договору розмір поточного ліміту на дату початку кредитування - 165 000,00 грн. Відповідно до п. 2.4 договору проценти, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована 48% річних; процентна ставка у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строк кредиту становить 48%. Згідно п. 7.1 Договору банк відкриває клієнтку картковий рахунок [NUMBER] в гривні, випускає та надає клієнту ПК, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 165 000,00 грн 14.07.2021, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 13-99). Відповідно до п. 1.2. Розділу І. Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», Правила застосовуються до відносин Сторін з дати прийняття (акцепту) клієнтом публічної пропозиції шляхом підписання клієнтом Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності (зворотній бік а.с. 109). Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2025 банк на адресу на електронну адресу відповідача victor.kuzmenko@hotmail.com направив вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, про здійснення протягом 30 днів дострокового погашення кредиту в повному обсязі (а.с. 101). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/7835/82/1157325 від 14.07.2021 (а.с. 5-8), вбачається, що станом на 27.05.2025 заборгованість відповідача складає 165 207,31 грн, у тому числі: заборгованість за дозволеним овердрафтом 165 000,00 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом 207,31 грн; прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 27 913,73 грн. До позовної заяви також долучено копії: паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», який містить підпис [PERSON] (а.с. 9); паспорту [PERSON] (а.с. 107); банківської ліцензії АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 108); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 109); витягу з Державного реєстру банків щодо АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 110). Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Райффайзен Банк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами». Відповідна правова позиція Верховного Суду є сталою та поширеною. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено, що : «194. Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. 195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору». За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що всупереч умов Кредитного договору та наведених норм закону відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Відповідач доводів позивача про визначену у позові заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не подав. На підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що вимоги позивача є обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 028,40 грн.

Outcome: approved