Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У березні 2024 року Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" звернулося до суду із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Затишок І КО", третя особа: Київська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позов мотивований тим, що на підставі рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Аврамченко С.С. від 25.04.2016 про державну реєстрацію (реєстраційний номер 913675780000) зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю, загальна площа 56,4 кв.м., по [ADDRESS] згідно неіснуючого рішення Брянського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2- 2027. На підставі рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Кендзьорою В.Я. від 16.12.2016 про державну реєстрацію (реєстраційний номер 913678880000) зареєстровано право власності за ТОВ «Затишок і Ко» на нежитлову будівлю, загальна площа 494,3 кв.м., по [ADDRESS] згідно акту оцінки і передачі до статутного капіталу від [PERSON] до ТОВ «Затишок і Ко» від 15.12.2016. Дані об`єкти нерухомого майна є самочинним будівництвом, оскільки вони збудовані на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В зв"язку з чим позивач просить суд задовольнити позов та усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві Аврамченко С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 25.04.2016 (індексний номер рішення 229464499 від 28.04.2016) та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] (реєстраційний номер 913675780000) з одночасним припиненням права власності [PERSON] на нього; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпоряджень: земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом визнання недійсним Акту оцінки і передачі майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК І КО» , серія та номер б/н, виданий 15.12.2016, видавник [PERSON] ; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонді спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом скасування рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьори В.Я. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2016 (індексний номер рішення: 33730519 від 06.02.2017) та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «ЗАТИШОК І КО» (реєстраційний номер 913648880000)3 одночасним припиненням права власності ТОВ «ЗАТИШОК І КО» на нього; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , Паспорт [NUMBER] , виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 21.07.2004, адреса [ADDRESS] ) знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю загальною площею 56,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК І КО» (код ЄДРПОУ Код ЄДРПОУ: 40949907. адреса: вул. Зодчих. 34-А. м. Київ, 03194) знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю загальною площею 494,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] . Паспорт [NUMBER] . виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 21.07.2004, адреса [ADDRESS] ) повернути територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» частину земельної ділянки на якій розташована самовільно розміщена нежитлова будівля загальною площею 56,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] правівши її в придатний для використання стан; усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:75:676:0002 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК І КО» (код ЄДРПОУ Код ЄДРПОУ: 40949907, адреса: вул. Зодчих, 34-А. м. Київ, 03194) повернути територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» частину земельної ділянки на якій розташована самовільно розміщена нежитлова будівля загальною площею 494,3 кв.м за адресою:м. Київ, Святошинський район, в. Бударіна, (Українського відродження), 3/2 привівши її в придатний для використання стан иа стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 11.03.2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.03.2024 року задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів. 11.04.2024 року від представника третьої особи КМР надійшли пояснення щодо позову, згідно якого просили суд задовольнити позов. 19.04.2024 року від представника відповідача ТОВ "Затищок і КО", адвоката Ковальчук А.С. надійшов відзив по справі, згідно якого остання просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що будівля за адресою: [ADDRESS] , побудована раніше, ніж земельна ділянка була передана у користування позивачу. Набуття земельної ділянки та нежитлової будівлі у власність відбулася на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі №2-2057 за 2010 рік, а передача земельної ділянки у користування позивачу відбулася на підставі рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №125/6341, та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 16.01.2012 року. На момент отримання права власності у відповідачів не було жодної підстави вважати, що земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, адже на ній знаходилися тривалий час будівлі, до яких були відсутні будь-які претензії з боку державних органів. Крім того, представник відповідача вказує на те, що відсутність у відповідачів договору оренди чи сплати орендної плати ще не є підставою вказувати про незаконність використання земельної ділянки та самочинного будівництва на ній. 25.06.2024 року до суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON] про закриття провадження по справі, оскільки станом на дату обстеження земельної ділянки 12.10.2023 року так і станом на день подання позовної заяви, вбачається відсутність нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 56,4 кв.м)., а отже відсутній предмет спору. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Авласенко Ю.А. підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. В судове засідання представник відповідача ТОВ "Затишок і КО", адвокат Ковальчук А.С. не з"явилася, надіслала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку із наявністю ознак захворювання. Відповідач [PERSON] в судове засідання вкотре не з"явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи КМР, Плаксивий О.В. в судовому засіданні просив задовольнити позов. Суд, заслухавши доводи представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України (ст. 2 Закону України «Про охорону земель»). Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 125/6341 КП «Спецжитлофонд» надано земельну ділянку (кадастровий номер 8000000000:75:676:0002) для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла на [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 389708 від 16.01.2012 площею 0,75 га віднесено до земель цільового призначення таких як: для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2012 № 966 «Про будівництво житлового будинку на [ADDRESS] » комунальне підприємство «Спецжитлофонд» визначено замовником такого будівництва з метою збільшення обсягів житла для громадян, які перебувають на квартирному або кооперативному обліку. Судом встановлено, що Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:676:0002, що розташована на [ADDRESS] , за результатами якого складено відповідний акт від 12.10.2023 № ДК8212-АО/2023. Судом встановлено, що в зазначеному вище акті від 25.04.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Аврамченко Сніжаною Сергіївною державної реєстрації (реєстраційний номер 913675780000) було встановлено нежитлову будівлю (загальною площею 56,4 кв.м) за адресою: [ADDRESS] , яка значиться за [PERSON] . Судом встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації було виявлене рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2027. Судом встановлено, що проведення 16.12.2016 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьора Вікторією Ярославівною (реєстраційний номер 913648880000) було проведенно державну реєстрацію речових прав на нежитлову будівлю (загальною площею 494,3 кв.м) за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК І КО». Підставою для реєстрації зазначено акт оцінка і передачі до статутного капіталу від [PERSON] до ТОВ «ЗАТИШОК і КО» № б/н від 15.12.2016. Тобто, проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності, здійснювалось вже після отримання позивачем Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 389708 від 16.01.2012 площею 0,75 з цільовим призначенням: для будівництва, експлуатації та обслуговування доступного житла. Судом встановлено, що первинна реєстрація права власності на будівлю загальні площею 65,4 кв.м) за адресою: [ADDRESS] здійснена за [PERSON] на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2027. Судом встановлено, що вказане вище рішення по справі № 2-2027 розглядалась за позовом [PERSON] до 1 «Промтехніка» про визнання договору дійсним, визнання права власності і нежитловий будинок, споруди та земельні ділянки. Судом встановлено, що моніторингом даних, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень не знайдено рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2027. Судом встановлено, що листом від 06.02.2024 № 2363/24-вих Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, який прийняв справи Брянківського міського суду Луганської області, повідомив про неможливість знайти вказане рішення суду. Судом встановлено, що аналогічну інформацію надало Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області листом від 23.02.2024 № 210/24вих. Судом встановлено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також встановлено, що на самочинно збудовані об`єкті нерухомості на спірній земельній ділянці накладеного арешт із забороною використання та відчуження в інтересах Київської міської прокуратури № 9 на підставі ухвал Солом`янського районного суду міста Києва від 30.07.2020 № 760/16369/20 та від 14.08.2020 № 760/17591/20. Судом встановлено, що згідно ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 760/17591/20, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва Оксюта Т.Г. встановив, що моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень не встановлено рішення Брянківського міського суду Луганської області № 2-2027 від 25.11.2010 на підставі якого за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості по м. Києву. Судом встановлено, що 10.10.2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/2826/23 позовні вимоги Керівника Святошинської окружної прокуратури міста Києва, і інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і Ко», третя особа: Державниі реєстратор Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києв Аврамченко Сніжана Сергіївна, державного реєстратора Департаменту з питань реєстраці виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації Кендзьора Вікторія Ярославівна, НПП «Голосіївський», КП «Святошинське ЛПГ» пре усунення перешкод у володінні та розпорядженні земельною ділянкою природно' заповідного фонду, задоволено та зобов"язано усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київсько: міської ради у володінні та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:75:669:0001 шляхом скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Аврамченкє С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) від 28.04.2016 (індексний номер рішення: 29464343) та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 913667080000) з одночасним припиненням права власності [PERSON] на нього; усунути перешкоди власнику -територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:75:669:0001 шляхом визнання недійсним Акту оцінки і передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «Затишок і Ко», серія та номер: б/н. виданий 15.12.2016 року, видавник [PERSON] ; усунути перешкоди власнику-територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:75:669:0001 шляхом скасування рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьори В.Я. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 (індексний номер рішення: 33731105) та здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «Затишок і Ко» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 913667080000) з одночасним припиненням права власності ТОВ «Затишок і Ко» на нього; усунути перешкоди власнику-територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номерої 8000000000:75:669:0001 за адресою: м. Київ, Святошинський район, 112-й квартал Святошинського лісництва шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальність «Затишок і Ко» знести об`єкт самочинного будівництва- приміщення закладу громадського харчування площею 332, 3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди власнику- територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1058 га кадастровим номером 8000000000:75:669:0001 шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і Ко» повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,1058 га шляхом приведення в придатний для використання стан, звільнивши її від тимчасових споруд та оздоблення, а саме: дерев`яного паркану, доріжок з бруківкою та бетонним покриттям, дерев`яних альтанок, бетонних стежок. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) земельних ділянок:по [ADDRESS] [PERSON] ;по [ADDRESS] ТОВ «Затишок і Ко». Отже, земельні ділянки по [ADDRESS] , [ADDRESS] перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що оскільки, у відповідачів відсутні будь-які правоустановчі документи на земельну ділянку по [ADDRESS] , [ADDRESS] та дозвільні документи на будівництво об`єктів нерухомого майна, є об`єктом самочинного будівництва. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі N 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі N 916/675/15. Відповідно до п. 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до пункту 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає умови, підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. У пункті 77 Порядку №1127 (у діючій на той час редакції) зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно з абзацом третім пункту 78 Порядку №1127 документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси (абз. З п.79 Порядку №1127). Отже, відповідачі не набули відповідно до законодавства право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна у визначеному законом порядку у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на будівництво (документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси) та відведення земельної ділянки. Тому, державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (постанова Великої Палати Верховного СУДУ від 19.05.2020 у справі N° 916/1608/18). Згідно частини першої статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Як вбачається з положень частини 2 статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно частин першої, другої статті 20 Земельного кодексу України - віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Надання адреси об`єктам у м. Київ відноситься до повноважень міської ради відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі статей 187, 188 Земельного кодексу України, за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу частини другої статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. «б» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до положень статей 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга 2 статті 78 ЦПК). Отже, позивачем належним чином обґрунтовано подання цього позову у зв`язку з порушенням своїх інтересів та прав територіальної громади міста Києва. У постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 569/21350/18 Верховний Суд, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, вказав на те, що встановивши на підставі фактичних обставин справи та належної оцінки доказів, що добудову до нежитлового приміщення, унаслідок якої збільшено площу об`єкта нерухомості, здійснено особою на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети та без відповідних дозвільних документів, за що останню було притягнуто до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка належить до земель запасу, що не породжує права власності й свідчить про відсутність підстав для реєстрації змін до відомостей про об' єкт нерухомості. Крім того, у справі № 200/2192/18 Верховний Суд у постанові від 24.03.2021 зазначив, що об`єкт незавершеного будівництва, який є предметом спору у цій справі, є об`єктом самочинного будівництва, відповідно ефективним способом захисту порушених прав міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. При цьому обставина щодо державної реєстрації права власності на цей об`єкт не спростовує факт самочинності зведення цього нерухомого майна, та наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 21.12.2022 у справі № 263/18985/19 зауважив, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу наведених положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. Якщо належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь- яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина друга статті 152 Земельного кодексу). З огляду на відсутність доказів надання земельної ділянки відповідачам для будівництва нерухомого майна, відсутність формування земельної ділянки та присвоєння їй указаної поштової адреси, а також доказів реєстрації декларації та готовність нерухомого майна, відсутні підстави для набуття права власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі та земельної ділянки). В зв"язку із зазначеним вище , суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 21096,00грн., тобто по 10548,00 грн. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved