Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

29.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне. 25.10.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір № С-405-008252-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 9\~000, 00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 24 % на рік за користування коштами. Відповідачка користувалась коштами, проте не вносила своєчасно та в повному обсязі платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором на суму 25 863, 43 грн., що склалася за основним боргом (тілом кредиту) 9 000, 00 грн., відсотками за користування кредитними коштами 16 863, 43 грн. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за вказаним договором. 25.03.2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа фінанс». Отже, ТОВ «Свеа фінанс» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним договором в розмірі 25 863, 43 грн., та суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 год. 00 хв. 24.06.2025 року. В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено, останній раз на 15 год. 00 хв. 06.10.2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві по суті просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, за наявності для цього правових підстав. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою, про день, час та місце проведення судового засідання, в засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відзив не подала. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 12\~ЦПК\~України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та/або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї\~глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Виходячи з приписів, викладених в ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 25.10.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір № С-405-008252-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 9\~000, 00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 24 % на рік за користування коштами. Відповідачка користувалась коштами, проте не вносила своєчасно та в повному обсязі платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором на суму 25 863, 43 грн., що склалася за основним боргом (тілом кредиту) 9 000, 00 грн., відсотками за користування кредитними коштами 16 863, 43 грн., що підтверджується розрахунком. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за вказаним договором. 25.03.2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа фінанс». Заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи відповідачкою не погашена. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов ТОВ «Свеа фінанс» слід задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість за вказаним кредитним договором. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422, 40 грн., який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved