Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та відшкодування завданих збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 03.11.2021 року між, [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір, за умовами якого відповідач за дорученням позивача зобов`язався організувати роботи по виготовленню і передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій, а остання зобов`язалась сплатити та прийняти готові вироби. Згідно пунктів 2.1, 2.2 та 2.3 вказаного договору загальна вартість виробів становить 48935,00 грн. Відповідно до п. 2.2. завдаток: 2000,00 грн., залишок (сплачується замовником після перевірки комплектації та відсутності дефектів перед заносом до приміщення: 46935,00 грн. На виконання зазначених вище умов договору в день його укладення позивач сплатила готівкою позивачу завдаток в сумі 2000,00 грн., а також згідно додатку №1 до договору, 04.11.2021 року позивач уклала кредитний договір із АТ «Альфа-Банк» на суму 48936,30 грн. з яких\~банк в\~той же\~день перерахував\~на рахунок\~відповідача кошти\~в сумі\~46606,00\~грн., решту - 2330,30 грн. було витрачено на оплату страхового платежу. Пункт 3.2 цього договору, вказує, що після виконання пункту 2.2. виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби в перебігу 21 робочих днів з моменту укладення договору. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування і т.п.), термін передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 35 робочих днів. Проте з дати укладення договору та проведення оплати, вже пройшло більше ніж півтора року, а ПВХ конструкції так і не були виготовлені та не передані позивачу. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі не виконання п. 3.2, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 1% від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення. Таким чином, відповідач за порушення строків виконання зобов`язань повинен виплатити позивачу неустойку в сумі 178612,75 гри., виходячи з зазначеного розрахунку за формулою: (Неустойка) = (Сума боргу) х (Розрахункова ставка (%)) / 100% х (Кількість днів). Оскільки внаслідок невиконання з вини відповідача умов укладеного з позивачем договору, остання позбавлена можливості користуватись сплаченими коштами та отримати замовлену послугу, позивач вважає, що їй було завдано моральну шкоду, яку з врахуванням обставин справи, тривалості Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 48606,00 (сорок вісім шістсот шість) гри. 00 коп. сплачені нею на виконання умов договору від 03.11.2021 року, неустойку за порушення умов договору від 03.11.2021 року за період з 11.04.2022 року по 10.04.2023 рік в сумі 178 612,75 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот дванадцять) грн. 75 коп., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати, а саме витрати на надання правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.11.2021 року між, [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір, за умовами якого відповідач за дорученням позивача зобов`язався організувати роботи по виготовленню і передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій, а остання зобов`язалась сплатити та прийняти готові вироби. Згідно пунктів 2.1, 2.2 та 2.3 вказаного договору загальна вартість виробів становить 48935,00 грн. Відповідно до п. 2.2. завдаток: 2000,00 грн., залишок (сплачується замовником після перевірки комплектації та відсутності дефектів перед заносом до приміщення: 46935,00 грн. Позивач сплатила готівкою позивачу завдаток в сумі 2000,00 грн., а також згідно додатку №1 до договору, 04.11.2021 року позивач уклала кредитний договір із АТ «Альфа-Банк» на суму 48936,30 грн. з яких\~банк в\~той же\~день перерахував\~на рахунок\~відповідача кошти\~в сумі\~46606,00\~грн., що підтверджується листом № 17409-17.5-6/6 наданим мені АТ «Сенс Банк» 28.04.2023 року, решту - 2330,30 грн. було витрачено на оплату страхового платежу. Пункт 3.2 цього договору, вказує, що після виконання пункту 2.2. виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби в перебігу 21 робочих днів з моменту укладення договору. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування і т.п.), термін передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 35 робочих днів. Факт не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань підтверджується не підписаним актом виконаних робіт (наданих послуг), який є додатком №4 до договору, копія якого додається до позову (додаток 4). Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі не виконання п. 3.2, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 1% від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення. Таким чином, відповідач за порушення строків виконання зобов`язань повинен виплатити позивачу неустойку в сумі 178612,75 гри., виходячи з зазначеного розрахунку за формулою: (Неустойка) = (Сума боргу) х (Розрахункова ставка (%)) / 100% х (Кількість днів). Так, відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено ч.2\~ст. 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Таким чином, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17. Враховуючи наведене, суд вирішив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: грошові кошти у розмірі 48606,00 (сорок вісім шістсот шість) гри. 00 коп. сплачені нею на виконання умов договору від 03.11.2021 року, неустойки за порушення умов договору від 03.11.2021 року за період з 11.04.2022 року по 10.04.2023 рік в сумі 178 612,75 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот дванадцять) грн. 75 коп. Особа мас право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Згідно ч.\~1\~ст.\~1167\~ЦК України,\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Виходячи із засад доведеності позивачем розміру завданої їй моральної шкоди, її співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 03.04.2023 року, укладений між адвокатом Хоменком І.М. та [PERSON] та додаток до вказаного договору, платіжну інструкцію на суму 8000,00 грн. При встановленні гонорару, враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд вважає за необхідне підтвердження цих обставин суду - повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір зазначити, що аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявної судової практики в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат до 2000,00 грн., що буде цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial