Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.12.2019 позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований у Виконавчому комітеті Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 30. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, не підтримують подружні стосунки та припинили будь-які шлюбні відносини. Сім`я перестала існувати, а шлюб, з того моменту носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стали різні характери, погляди на життя та ведення спільного господарства, після чого позивач дійшла до переконання, що шлюб необхідно розірвати. У зв`язку з наведеним позивачка просить шлюб розірвати. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка бажає вирішити спір про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід значно більший ніж середньомісячна заробітна плата у Закарпатській області, оскільки працює на сезонних роботах за кордоном. Позивачка пропонує стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень, на дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повнолітня, з наступною їх індексацією. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що позовну заяву визнає частково, вважає позовні вимоги немотивованими, необгрунтованими, поданий позов безпідставним, посилаючись на те, що проживали з дружиною у батьків відповідача, так як у них двоє малих дітей, а відповідач є інвалідом 3 групи, їм самим важко було утримувати сім`ю на належному рівні. Позивачка нічого не пояснивши забрала дітей і повернулася проживати до своїх батьків, а відповідача в телефонному режимі повідомила, що проживати разом з відповідачем не бажає і подає на розірвання шлюбу. Позивачці достименно відомо, що він є інвалідом 3 групи і отримує пенсію по інвалідності, має ваду ноги і два рази на рік проходить певні процедури, які дозволяють самостійно пересуватися. Ці процедури є дороговартісними і позаяк він сам не маю можливості працювати на повну силу, йому завжди допомагають його батьки. Іноді відповідач працює по найму, всі гроші завжди приносив у сім`ю і віддавав дружині. На розірвання шлюбу згідний, заявлену до стягнення суму аліментів не визнає, просить суд врахувати, що він отримує пенсію по інвалідності та стягувати з нього аліменти на утримання дітей в частині з всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до їх повноліття. Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Поданий відзив підтримує і просить суд стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від його доходів (пенсії), оскільки він являється інвалідом 3 групи і ніде не працює. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.12.2019 у Виконавчому комітеті Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 08.01.2020. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та протилежні погляди на сімейне життя. Шлюб сторін носить формальний характер, шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітніх дітей, які на даний час і в подальшому проживатимуть разом з матір`ю, позивачкою по справі. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Відповідач просить стягувати з нього аліменти у частці від його заробітку (доходів). Однак суд зазначає, що за вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є молодим чоловіком, особою з інвалідністю третьої групи і відповідно до акта огляду МСЕК від 03.10.2024 серії 12 ААГ № 707787 йому протипоказана робота, пов`язана з довгою ходою. Таким чином за станом здоров`я працездатність відповідача є обмеженою, однак він може працювати на роботах, не пов`язаних з довгою ходою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Інших непрацездатних осіб за віком та неповнолітніх дітей, крім спільних з позивачкою дітей, на його утриманні немає. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні дочки та сина. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, подальше збереження шлюбу між ними є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved