Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 6477 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 11.01.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали електронний договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85 % на добу. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 3126622321/205098 від 11.01.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право за кредитним договором №3126622321/205098 від 11.01.2020 до «ФК Дебт Коллекшн». Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6477,00грн., яку позивач, як правонаступник кредитора просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача звернувся до суду із відзивом на позов в якому зазначив, що позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому представником в обґрунтування відсутності підстав для задоволення вимог позивача зазначив наступне. Так, в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтвердили факт перерахування кредитних коштів саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, і саме в такій сумі, як зазначає позивач. Згідно п. 1.5. Договору № 3126622321/205098 від 11.01.2020 року, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є її заявка із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Але позивачем не надано копії такої заявки, які не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, до яких не відносить лист наданий позивачем за Вих. № 2025-ПО/217 від 19.08.2025 року. Позивачем також не надано доказів наявності заборгованості, тобто не надано виписки по рахунку відповідача, яка повинна бути виконана первісним кредитором. Виписка оформлена з порушеннями чинного законодавства, не є первинним бухгалтерським документом, а тому не підтверджує розмір заборгованості. Крім того, позивачем проведений розрахунок заборгованості із порушенням вимог закону, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. Згідно пункту 1.2. договору № 3126622321/205098 від 11.01.2020 року, строк дії Договору 10 днів, фіксована процентна ставка 1,85% в день (п. 1.3. договору), тіло кредиту 2000 грн (п. 1.1. договору). Отже за час дії кредитного договору позичальник повинен був сплатити 2000*1,85%*10=370 грн процентів, що підтверджено в Додатку №1 до договору (графік розрахунків). Але позивач вимагає стягнути 4477 грн процентів, тобто нарахування продовжувалося і після закінчення строку дії договору. Представник позивача звернувся до суду із відповіддю на відзив в якій зазначив наступне. Первісним кредитором та Відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору, тобто договір укладено у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WayForPay, Ipay, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на вебсайті первинного кредитора, для надання платіжних реквізитів Товариству, кожен клієнт після натискання кнопки «Додати карту» автоматично перенаправляється на сайт відповідного платіжного провайдера, де вводить необхідні дані для проведення розрахунків та надає свої платіжні реквізити. Після блокування коштів клієнт повертається на веб-сайт Товариства. До бази даних Товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації. Ні Первісний кредитор, ні Позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки Відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Отже, на виконання пункту 1.5 Договору, перерахування коштів було здійснено первісним кредитором через платіжного провайдера ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (Platon), яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок Відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з якого вбачається, що 11.01.2020 о 13:05:06 було проведено транзакцію на суму 2 000,00 грн, маска картки 4731 - 21xx - xxxx - 8294. За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку (4731 - 21xx - xxxx - 8294), реквізити якої були надані самим Позичальником. Щодо нарахування відсотків та пролонгацію кредитного договору зазначено наступне. Відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ГОУФІНГОУ», погодилась на наступні умови, передбачені кредитним договором. Відповідно п.1.1. за цим Договором, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000.00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 10 днів, тобто до 20.01.2020. Строк дії договору 10 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.1.3. за цим Договором, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно п.2.3. за цим Договором, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тому позивач вважає, що нарахування процентів за весь час кредитування передбачено умовами договору, а тому нараховані проценти у розмірі 4477 грн. є законними та такими закріпленні в умовах укладеного між сторонами договору. Сторони в судове засідання не з`явились, а тому справу розлянуто за відсутності сторін, без здійснення фіксації. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК Дебт Коллекшн»». Судом встановлено, що 11.01.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 3126622321/205098, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 2000,00 грн. строком на 10 днів, тобто до 21.01.2020, відсоткова ставка встановлена в розмірі 1,85 % на добу. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R 33668. ТОВ «Гоуфінгоу» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 2000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № (4731 - 21xx - xxxx - 8294). 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №3126622321/205098від 11.01.2020 перейшло до ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп». На підтвердження факту виконання умов договору позивачем додано до позову платіжне доручення № 37 від 10.06.2021 про переказ грошових котів в рахунок оплати ціни відступлення права вимоги за договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3126622321/205098 від 11.01.2020 в розмірі 6477,00грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00грн., заборгованість за відсотками 4477,00грн. 03.06.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право за кредитним договором №3126622321/205098 від 11.01.2020 до « [PERSON] », у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-03/06/21 від 03.06.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3126622321/205098 від 11.01.2020 в розмірі 6477,00грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00грн., заборгованість за відсотками 4477,00грн.. На підтвердження факту виконання умов договору факторингу позивачем додана до позову платіжна інструкція кредитового переказу коштів №2 від 09.06.2021 про оплату згідно відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021. Як зазначено вище Договір відповідачем та первісним кредитором укладено в електронному вигляді, через ідентифікацію клієнта за допомогою технології BankID, а саме Веб-сайту (https://gofingo.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті товариства у вільному доступі для всіх клієнтів товариства розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті товариства розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор R33668, для підписання Кредитного договору від 11.01.2020, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу фінансовий кредит, на наступних умовах: сума кредиту 2000 грн., строк кредитування 10 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,85 % в день. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Гоуфінгоу», а саме отримавши кредитні кошти. Кошти товариством на рахунок клієнта перераховано, що підтверджується відповідною довідкою. Як вбачається з відзиву на позов поданому представником відповідача, [PERSON] сам факт укладання угоди в електронному вигляді не заперечує, однак заперечує факт перерахування коштів та розмір заборгованості. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N732/670/19, від 23.03.2020 року у справі N404/502/18, від 07.10.2020 року N127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір кредитування відповідачем укладено через офіційний сайт фінансової установи, за допомогою електронного підпису, отриманого одноразового ідентифікатора. Відповідач самостійно вніс до інформаційно-телекомунікаційних систем Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит та після отримання одноразового ідентифікатора для підписання Кредитного договору, підписав його та після цього отримав кошти на рахунок, що підтверджується відповідним листом ТОВ «Платежі онлайн» від 19.08.2025 року, згідно додатку до нього за порядковим номером 1488, 11.01.2020 року о 13:05:06 здійснено переказ коштів на картку 4731 - 21xx - xxxx 8294 у розмірі 2000 грн.. Заперечуючи перерахування коштів відповідачем зазначено, що фінансовою установою не надано первинних бухгалтерських документів, однак фінансовою установою надано відповідь ТОВ «Платежі онлайн» згідно якої таке перерахування коштів підтверджено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтями 76 та 81 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подають сторонами. Представник відповідача та відповідач на спростування інформації наданої позивачем щодо перерахування коштів жодних доказів не надали, із клопотанням про витребування доказів до суду не звертались, а тому суд розглядає справу на підстави наданих кожною стороною доказів по справі. Згідно наданих позивачем до суду доказів та не спростованих стороною відповідача належними та допустимими доказами встановлено, що перерахування коштів 11.01.2020 року відбулось на картковий рахунок зазначений відповідачем самостійно в договорі під час його укладання у розмірі 2000 грн.. За таких даних позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами укладання кредитної угоди та перерахування коштів відповідачу, тобто виникнення між сторонами угоди зобов`язальних правовідносин, за якими відповідач повинен повернути суму кредитних коштів зі сплатою процентів зазначених в договорі. Щодо нарахування процентів суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 11.01.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали електронний договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн. на строк 10 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85 %. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс14), від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 14) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору про надання споживчого кредиту строк кредитування був погоджений сторонами на 10 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, загальна вартість кредиту для [PERSON] становить 2370грн, з яких: 2000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 370 грн. - заборгованість за відсотками (2000,00грн. х 1,85 відсоткова ставка за один день користування кредитом 100 х 10 днів кредитування = 370 грн.). Договором інших строків кредитування не встановлено, а тому тлумачення умов договору, в даному випадку, здійснюється на користь відповідача, оскільки кредитодавець є фінансовою установою, та саме він пропонував форму договору та умови його укладання. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстру боржників до договору факторингів та розрахунок заборгованості за кредитним договором не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» у загальному розмірі 2370 грн. за договором від 11.01.2020 року. Щодо відшкодування судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 872 грн. (36%) Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: - договір № 11/07/2025 року про надання правової допомоги від 11.07.2025 року, укладений між ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" та адвокатом Пархомчуком С.В., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає доручення та бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в повному обсязі та на умовах, передбачених даним договором; - акт отримання правової допомоги, згідно якого сторонами погоджено, що правнича допомога відносно відповідача [PERSON] становить в сумі 10500,00 грн.. яка складається з: консультації, що становить 2000,00 грн.; складання та подання позовної заяви, що становить 5000,00 грн.; інші клопотання та заяви до суду 3000 грн, канцелярські витрати 500 грн. - рахунок № 15.09.2025-8 щодо обов`язку ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» оплатити послуги адвоката у загальному розмірі 10500 грн., в строки встановлені договором. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Судом приймається, що позивачем на підставі поданих доказів було отримано правничу допомогу на підставі договору № 11/07/2025 року про надання правничої допомоги від 11 липня 2025 року, яка пов`язана з розглядом даної справи. Разом з цим, розмір задоволених позовних вимог складає 36 % від заявлених, тобто відшкодування витрат на правову допомогу не може перевищувати 3780 грн.. Крім того представником відповідача заявлено клопотання про зменшення судових витрат оскільки справа є типовою та адвокат Пархомчук С.В. надає правову допомогу позивачу на постійній основі, що підтверджується реєстром судових рішень. Сторона відповідача вважає, що витрати позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не можуть перевищувати суму 2000 грн.. Одночасно стороною відповідача заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яку отримав відповідач, а саме до суду надано договір укладений між [PERSON] та адвокатом Дончаком Д.М. від 25 вересня 2025 року № 2-25/09/25 про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору, згідно якого надано послуги на загальну суму 5000 грн.. Розмір задоволених позовних вимог складає 36 % від заявлених, тобто відшкодування витрат на правову допомогу відповідачу не може перевищувати 3200 грн.. Як зазначено\~вище статтею\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 872 грн., а витрати на правову допомогу, з урахуванням позиції обох сторін щодо його розміру, суд зараховує кожній оплату таких послуг шляхом зарахування зустрічних вимог без стягнення витрат з кожної сторони, що відповідає пропорційності наданих послуг та отриманого результату.

Outcome: partial