Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

10.07.2025 позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування позову зазначено, що 08.02.1980 між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відновити, у зв`язку з непорозумінням одне одного, різними поглядами на життя, розбіжностями у способах та методах ведення спільного побуту. Позивач вважає, що поновлення сімейних стосунків та примирення неможливе. Позивач втратила довіру до відповідача, шлюб між ними фактично розпався та вони припинили спільне проживання, як сім`я. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюбу підлягає розірванню. Відповідач ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу РАЦС, що створює перешкоди позивачу для розірвання шлюбу, тому позивач вимушена звернутися до суду. Спір про поділ майна на час подання позову не виникав. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб. 10.07.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. 18.07.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху. 21.07.2025 представником позивача [PERSON] [PERSON] недоліки усунуто. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 22.07.2025 направлено запит до органу реєстрації місця перебування фізичної особи. 22.07.2025 з Реєстру територіальної громади міста Харкова надійшла відповідь, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 22.07.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 18.08.2025 відповідачем [PERSON] подані заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що суперечок щодо спільного майна не було доки не було подання позову до суду про розірвання шлюбу, їм не було чого ділити поки вони жили разом. Дружина обіцяла і рази обіцяє, що після розлучення поділиться своїми численними квартирами та дачами. Хоча всі вони записані на неї або на її нині покійних батьків. За 45 років спільного життя вони набули дві квартири та чотири садових ділянки (дачі). Він не хотів обговорювати цю тему, бо хотів і хоче зберегти сім`ю та свій спокій. Але якщо його дружина наполягає на своєму праві розлучитися, то для мирного розлучення за взаємною згодою потрібно до розлучення розділити майно. Тут питання не тільки у довірі до її мінливим настроям, а й сплати податків. Доки вона його дружина це нульова ставка, після розлучення податок на подарунки буде у сумі 10% їх вартості. Ні в сім`ї його батьків, ні в сім`ї батьків його дружини не було розлучень, тим більше через суд та розподіл майна. Він не хоче створювати негативного прецеденту для їх дітей. Він любить свої дружину, хоча вона його дуже образила у березні 2022 року, коли потайки, зі своїми друзями на сімейному автомобілі поїхала до дочки у Люксембург. Сімейний автомобіль вона там продала. Вважає, що дружина там під поганим впливом своїх «друзів», зо налаштовують її проти нього. Людина вона вразлива, схильна, як сама це визнає, до афектів, до непродуманих дій. Вона може погорітися та жбурнути об підлогу посуд, зламати щойно нею ж посаджене у саду дерево, нарешті зруйнувати сім`ю. Вона знає ці свої слабкості, сама зверталася за допомогою у клініку. Він дуже вдячний їй за самовіддану допомогу та догляд за ним, коли він помирав від ковіда та його ускладнень у березні 2021 року, якби не дружина швидше за все він би помер. У лютому цього року виповнилося 45 років їхньому шлюбу, а у березні дружині виповнилося 70 років, він замовив до цих ювілейних дат індивідуальні цінні подарунки, що були послані до [PERSON] та з вдячністю прийняті. Зазначає, про надання терміну для примирення та просить у задоволені позову відмовити. 30.09.2025 відповідачем [PERSON] подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що з поданих представником позивача документів не вбачається волевиявлення [PERSON] саме на розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ломакін Е.В. позов підтримав, просив задовольнити та розірвати шлюб. Зазначив, що після отримання заперечень проти позову він запитував у довірительки чи погоджується вона для надання строку для примирення, на що вона категорично заперечувала та наполягала на розірвання шлюбу. У зв`язку з чим представник позивача просив не надавати строк для примирення, розірвати шлюб, також представник позивача зазначив, що сторона позивача не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що якщо зараз шлюб буде розірвано це позбавить його права отримати майно, яке придбане ними у шлюбі, оскільки все майно зареєстровано за позивачем. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08.02.1980 у Палаці одруження «Дзержинський», актовий запис №219. Сторони від шлюбу мають дітей, які на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, є повнолітніми. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Щодо строку для примирення. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах третій та четвертій\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною сьомою\~статті 240 ЦПК України\~визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~статті 111 Сімейного кодексу України. Відповідно до пункту 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, передбачене частиною першою\~статті 111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню\~статті 111 СК України\~та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя». Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц (провадження № 61-203св23). Звертаючись до суду з заявою про надання строку для примирення відповідачем вказано, що він любить свою дружину, вважає, що вона перебуває під поганим впливом, проте він їй дуже вдячний за її самовіддану допомогу при його хворобі, окрім того, у них наявний спір щодо поділу майна, у зв`язку з чим наявні підстави для надання строку для примирення. Разом з тим, відповідачем не вказано чи реальною є можливість примирення, які заходи для примирення планує вживати відповідач для примирення з позивачем. Посилання відповідача на можливість збереження сім`ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові та наданні строку для примирення, оскільки позивач заперечує проти збереження шлюбу. Посилання відповідача, що розірвання шлюбу позбавить його право на поділ майна не може бути підставою для надання строку для примирення, оскільки ст. ст. 69-71 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвище змінювалось позивачем та нею не висловлено бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Сторона позивача не наполягала на стягненні судового збору. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved