Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

На розгляді\~в Залізничному\~районному суді\~м.\~Львова перебувала\~справа за\~позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 15.09.2025\~року від\~представника позивача\~ адвоката\~Андрущенко М.\~В. через систему «Електронний суд» до суду\~надійшла письмова\~заява\~про ухвалення\~додаткового рішення\~у\~справі,\~із змісту\~якої вбачається,\~що останній\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~5\~000,00\~грн.\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу. Заява обґрунтована зокрема тим, що при розгляді справи позивачем були понесені судові витрати з оплати послуг професійної правничої допомоги у розмірі 5\~000,00 грн., про що було заявлено у позовній заяві при орієнтовному розрахунку судових витрат. Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник заявника Андрущенко М. В. у заяві про ухвалення додаткового рішення просив проводити розгляд вказаної заяви за його відсутності, інші учасники процесу причин неявки суду не повідомили. У відповідності до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали справи №462/4775/25, дійшов таких висновків. Представник позивача\~ адвокат\~Андрущенко М.В.\~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором від\~22.01.2025\~року №6802310125\~у розмірі\~40\~050,00\~грн.\~та судові\~витрати. Рішенням Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~11.09.2025\~року позов задоволено частково. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved