Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Галенко О.Є. (далі також [PERSON] ,, позивач) звернувся до Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів. Короткий зміст позовних вимог. З урахуванням поданої позовної заяви зі зміною предмету позову з доповненням позовних вимог, позивач в обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що 12 червня 2024 року позивач [PERSON] , помилково здійснив поповнення карткового рахунку АТ «СЕНС БАНК» у м. Києві на ім?я [PERSON] в сумі 50 000,00 грн. Також 15 жовтня 2024 року [PERSON] , помилково здійснив поповнення карткового рахунку на ім?я [PERSON] в сумі 100 000.00 грн. Відміну банківської операції позивачем не можливо було здійснити, у зав`язку з чим позивач одразу зателефонував відповідачу та повідомив, що ним здійснено помилкове зарахування грошових коштів на рахунок відповідача та попросив повернути отримані кошти. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу кошти, ігнорує його телефоні дзвінки та не погоджується на зустріч. В свою чергу, відповідач не має жодних правових підстав утримувати майно, яке належить позивачу, а саме гроші в сумі 50 000,00 грн. 25 грудня 2024 року та 03 січня 2025 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] , було направлена досудові вимоги, в яких позивач просив відповідача повернути останньому помилково зараховані кошти в сумі 50 000 грн. та 10 0000 грн, а також просив зарахувати протягом 7 (днів) з дати отримання досудової вимоги на реквізити позивача, які зазначені в досудовій вимоги. Окрім цього позивач вказує про те, що також неодноразово помилково було сплачено наступні суми на рахунок одержувача [PERSON] : AZTJ-H5IZ-CH8U-5DOS від 06.06.2024р. на суму 20000.00 гривень; 60PT-BCW9-W02D-TKJ9 від 07.06.2024р. на суму 15000.00 гривень; 5DVQ-7FUW-YL6J-OROR від 16.06.2024р. на суму 3704.00 гривень; 3Е2В-ОК6К-ЕВH0-0IHG від 27.06.2024р. на суму 25000.00 гривень; BSIW-IXO6-IH5C-2KVT від 02.07.2024р. на суму 25000.00 гривень; Відтак, загальна сума на загальна сума помилково сплачених коштів становить 238 704 гривні. Позивач вважає, що відповідач не має жодних правових підстав утримувати майно, яке належить позивачу, а саме його гроші в сумі 238704,00 грн. Разом з цим позивач у зміненій позовній заяві вказує про те, що позивачем було здійснено помилкове зарахування на рахунок відповідача коштів на загальну суму 388704,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 388704 (триста вісімдесят вісім тисяч сімсот чотири ) гривні 00 копійок, а також судові витрати, які позивач поніс в зв`язку з розглядом справи в розмірі в розмірі 13500 грн, та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Процесуальні дії у справі та позиції сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року справу прийнято до розгляду\~тавідкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи. Ухвалою суду від 26 березня 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Терещенка Д.В. розгляд справи відкладено на 07 квітня 2025 року. 26.03.2026 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Терещенко Д.В. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки кошти які перераховувались відповідачу є поверненням боргу [PERSON] перед [PERSON] , а пояснення періодично здійснених платежів, як здійснених помилково, є введенням суду в оману зі сторони позивача. Вважає, що єдиною підставою для звернення з даним позовом є спроба позивача здійснювати тиск на відповідача, який є потерпілим у кримінальному провадженні та є проявом неприязних відносин між ними, що склалися вже після того, як позивач перевів кошти. Звертає увагу про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, вважає,\~що сплачені\~позивачем грошові\~кошти на\~його картковий\~рахунок не\~можуть вважатися\~безпідставно сплаченими\~у розумінні\~ст.\~1212\~ЦК Українита просить врахувати усталену практику Верховного Суду у подібних правовідносинах. Відтак просить у задоволенні позовних вимог відмовити. За клопотанням представника позивача та представника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема на 10.06.2025 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 10.06.2025 за клопотанням сторони відповідача витребувано з Акціонерного товариства «СенсБанк» копії платіжних інструкцій про здійснення платежів Михайлусь Андрієм Анатолійовичем на ім`я одержувача [PERSON] . Розгляд справи відкладено. 13 червня 2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Галенко О.Є. подана позовна заява про стягнення безпідставно набутих коштів зі зміною предмету позову з доповненням позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 388704 (триста вісімдесят вісім тисяч сімсот чотири ) гривні 00 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 13500 грн, та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 10 липня 2025 року представником відповідача адвокатом Терещенко Д.В. скеровано відзив на уточнену позовну заяву від 13.06.2025, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення щодо прийняття уточненої позовної заяви не зазначив. Також представником відповідача 10.07.2025 року на адресу суду скеровано заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У запереченні представник відповідача зокрема просив суд здійснити розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження з метою детального розгляду по суті та з`ясування всіх обставин справи, оскільки позовні вимоги відповідач не визнає та ціна позову перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 30 липня 2025 року заяву представника позивача про зміну предмету позову (заяви про доповнення позовних вимог) - прийнято до розгляду. Також задоволено клопотання представника відповідача щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 вересня 2025 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 16 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01 жовтня 2025 року. Доводи учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представником позивача адвокатом Галенко О.Є. до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позовні вимоги та зазначив, що такі є необґрунтованими та безпідставними. Навів доводи вказані у відзиві на позовну заяву, а також звернув увагу суду, що твердження про помилковість неодноразового перерахування коштів на рахунок відповідача не відповідають дійсності, оскільки такі кошти були перераховані на виконання певних зобов`язань позивача перед відповідачем, оскільки у свій час відповідач надав певну суму грошей відповідачу у борг, а тому заявлені до стягнення гроші не можуть вважатись як помилково зараховані чи безпідставно набуті. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач у судовому засіданні підтримав вимоги свого представника та зазначив, що до виходу на пенсію він працював з відповідачем на одному підприємстві, де [PERSON] був керівником, та у них були дружні стосунки. За час роботи позивач звертався до нього за позикою та за усною домовленістю він йому надав в борг велику суми коштів, яку [PERSON] повинен був йому повернути. Коли вирішив закінчити свою трудову діяльність та вийти на пенсію, повідомив позивачу щодо необхідності повернення суми боргу, яку останній і повертав частинами. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи відповідача та його представника, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд зазначає наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 12 червня 2024 року позивач [PERSON] з карткового рахунку [NUMBER] , карта платника [NUMBER] , здійснив поповнення карткового рахунку на ім?я [PERSON] в сумі 50 000,00 грн, рахунок одержувача [NUMBER] , карта одержувача [NUMBER] . Банківська операція з поповнення рахунку була проведена в АТ «СЕНС БАНК» у м. Києві, що підтверджено квитанцією CTJO-XMQ2-5K51-VBW1 на суму 50000,00 грн., дата проведення операції 12.06.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с.7, 127, 134). 15 жовтня 2024 року [PERSON] з карткового рахунку [NUMBER] , карта платника [NUMBER] , здійснив поповнення карткового рахунку на ім?я [PERSON] в сумі 100 000,00 грн, рахунок одержувача [NUMBER] , карта одержувача [NUMBER] . Банківська операція з поповнення рахунку була проведена в АТ «СЕНС БАНК» у м. Києві, що підтверджено квитанцією 6Q9Y-8IB5-UQKU-WXLR на суму 100000,00 грн., дата проведення операції 15.10.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с.138). Також [PERSON] здійснив інші перекази власних коштів з карткового\~рахунку [NUMBER] ,\~карта платника\~ [NUMBER] на картковий рахунок [PERSON] , рахунок одержувача [NUMBER] , карта одержувача [NUMBER] , а саме: на суму 20 000, 00 гривень, що підтверджено квитанцією AZTJ-H5IZ-CH8U-5DOS дата проведення операції 06.06.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с. 132); на суму 15000,00 гривень, що підтверджено квитанцією 60PT-BCW9-W02D-TKJ9, дата проведення операції 07.06.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с.133); на суму 3704,00 гривень, що підтверджено квитанцією 5DVQ-7FUW-YL6J-OROR, дата проведення операції 13.06.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с. 135); на суму 25000,00 гривень, що підтверджено квитанцією 3Е2В-QК6К-ЕВH0-0IHG, дата проведення операції 27.06.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с.136); на суму 25000,00 гривень, що підтверджено квитанцією B5IW-IXO6-IH5C-2KVT, дата проведення операції 02.07.2024, призначення платежу: поповнення рахунку клієнта Sens Bank до карти (а.с.136). Згідно наданої від АТ «Сенс Банк» на виконання вимог ухвали інформації та виписки про рух коштів з відображеним списання коштів по рахунку клієнта Банку [PERSON] за період з 06.06.2024 по 02.07.2024, відображено операції по списанні вищезазначених коштів (а.с.141-145). Як встановлено судом з наданих у судовому засіданні пояснень [PERSON] , гроші перераховані [PERSON] на особистий картковий рахунок [PERSON] в АТ «Сенс Банк», тобто отримання грошових коштів від позивача в сумі 238704,00\~грн відповідачем визнається та не заперечується. При цьому відповідач вказує про те, що ці кошти були перераховані позивачем на його картковий рахунок за домовленістю між ними, оскільки [PERSON] частково повертав борг, який отримав від нього. Як стверджує сторона позивача, гроші [PERSON] перерахував [PERSON] помилково, тому вважає, що відповідач безпідставно внаслідок помилки позивача отримав від нього кошти, а тому має їх повернути. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п.4.1. рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України). Тлумачення як ст.3 ЦК України загалом, так і п.6 ст.3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contrafactum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non conceditvenire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Схожий по суті висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах» (п.8.26). Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що з рахунку позивача на рахунок відповідача здійснено перекази коштів на суму 238704,00 грн. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (Такі правові висновки викладені у постановах\~Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19). Тлумачення положень глави 83 ЦК України у системному зв`язку із визначеними у п.6 ст.3 ЦК України принципами справедливості, добросовісності та розумності свідчить, що при визначенні того чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, або якщо набуття відбулося у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22 вказав на те, що тлумачення норм ст. ст. 3, 1212-1215\~ЦК України свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів (до аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У поданому відзиві на позовну заяву та у своїх поясненнях відповідач стверджує, що отримав грошові кошти, які позивач повинен був йому повернути як позику. В той же час, стороно позивача вказаних доводів не спростовано, заперечення на відзив не подано, як і не зазначено кому були призначені кошти, які, як позивач зазначає були помилково переказані на рахунок відповідача, як і не наведено пояснень звідки та за яких обставин позивачу відомі номер картки чи рахунку відповідача, на який ним здійснювались перекази. При цьому позивач перераховував відповідачу кошти неодноразово, всього було здійснено 7 платежів на рахунок [PERSON] .. У призначенні платежу позивачем зазначено: поповнення рахунку клієна Sens Bank до карти [NUMBER] , яка як встановлено судом належить відповідачу. Крім того, позивач не звертався до банку з жодними запитами щодо зазначеної платіжної операції та з питань блокування та (або) повернення грошових коштів, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивач вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків. Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що позивач, добровільно та послідовно, за відсутності будь-якої помилки, в тому числі рахункової, передав кошти відповідачу, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), та за відсутності доказів договірних умов щодо їх подальшого повернення або недобросовісності відповідача, а тому поведінка позивача є суперечливою, оскільки останній вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків, що у свою чергу виключає задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, як безпідставно набутих. Саме такий правовий висновок викладений у вищевказаних постановах Верховного Суду, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що позивач переказав на рахунок відповідача грошові кошти добровільно, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), вільно і без помилки погодився на таку передачу коштів і відповідного настання невигідних для себе наслідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому з огляду на норми ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у справі, відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed