Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено три кредитні договори: 28.08.2020 кредитний договір № 20116703921, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 35514,00 грн; 23.07.2021 кредитний договір №\~1010154737, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 70000,00 грн; 17.01.2022 кредитний договір № 40020721103, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 88482,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином. Її заборгованість перед позивачем станом на 31.10.2024 склала: 1) за кредитним договором від 28.08.2020 № 20116703921 - 57819,17 грн., з яких: 35513.22 грн. заборгованість за кредитом; 22305,95 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) за кредитним договором від 23.07.2021 № 1010154737- 85088,56 грн, з яких: 49494.57 грн. заборгованість за кредитом; 12.99 грн. заборгованість за процентами; 35581 грн. заборгованість за комісією; 3) за кредитним договором від 17.01.2022 № 40020721103- 83505,13 грн., з яких: 83482.73 грн. заборгованість за кредитом; 22.4 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Позивач вказує, що він направив письмові вимоги відповідачу, однак у встановлений строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості, а також просив вирішити питання щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору у розмірі 2 716,95 грн. Ухвалою судді від 25.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без нього. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується\~рекомендованими повідомленнями\~про вручення\~поштового відправлення\~в матеріалах\~справи,\~та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала. Ураховуючи згоду позивача в його позовній заяві на ухвалення заочного рішення, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.\~7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого. 23.07.2021 відповідач за допомогою електронного підпису (тип підпису - ОТР-пароль на номер телефону) підписала заяву № 1010154737 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 70 000,00 грн на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно з платіжною інструкцією від 23.07.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача 70 000,00 грн кредитних коштів за договором від 23 07.2021 № 1010154737 (а.с. 50). На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом позивач надав розрахунки заборгованості станом на 31.10.2024, з яких вбачається, що за кредитним договором від 23.07.2021 № 1010154737 відповідачка за тілом кредиту погасила 20 505,43 грн, залишилася заборгованість 49 494,57 грн; за процентами погасила 3,54 грн, залишилася заборгованість 12,99 грн; за комісією погасила 14 651,00 грн, залишилася заборгованість 35\~581,00 грн. Із розрахунку вбачається, що позивач нараховував відповідачу щомісячно комісію у розмірі 2 093,00 грн (крім кредитних канікул з 23.03.2022 по 23.08.2022), хоча самим кредитним договором щомісячне нарахування комісії не було передбачено. Також, відповідач 28.08.2020 підписала заяву № 20116703921 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та установити на її рахунок, кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн під річну процентну ставку 47,88%. Відповідно до довідки АТ "ПУМБ" по договору № 20116703921 від 28.08.2020 відповідачці було встановлено 28.08.2020 кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який неодноразово у подальшому збільшувався і 15.06.2023 його було збільшено до 35 514,00 грн. Також на підтвердження встановлення кредитного ліміту за указаним кредитним договором позивач надав суду виписки по рахунку відповідачки, на який було встановлено кредитний ліміт за період з 28.08.2020 по 31.10.2024 з яких вбачається, що відповідачка активно користувалася коштами кредитного ліміту. Відповідно до розрахунку заборгованості за цим кредитним договором позивачка допустила заборгованість у розмірі 57 819,17 грн грн, з яких 35 513,22 грн заборгованість по тілу кредиту, 22 305,95 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, 14.01.2022 відповідач за допомогою особистого підпису підписала заяву №\~40020721103 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 88 482,00 грн на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 17.01.2022 до 16.08.2023 - 0%, з 17.08.2023 - 3 %, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно з платіжною інструкцією від 14.01.2022 позивач перерахував на рахунок відповідача 88 482,00 грн кредитних коштів за договором від 14.01.2022 № 40020721103 (а.с.51). Позивач надав розрахунок заборгованості відповідачки за цим договором, з якого вбачається, що відповідачка за тілом кредиту погасила 4\~999,27 грн, залишилася заборгованість 83 482,73 грн; за процентами погасила 0,73 грн, залишилася заборгованість 22,40 грн; за комісією погасила 0,00 грн, залишилася заборгованість 0,00 грн. Щодо кожного з вищеуказаних кредитних договорів відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, у якому викладені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Аналізуючи указані паспорти суд враховує правовий висновок ОП КЦС, викладений у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, відповідно до якого ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Позивач направив відповідачу письмову вимогу від 04.11.2024 про погашення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі розмірі 226 412,86 грн. Вирішуючи спір по суті суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1 ст. 641\~ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст. 642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Так, між сторонами 28.08.2020, 23.07.21 та 17.01.2022 були укладені кредитні договори, які є споживчими, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти угоду про надання споживчого кредиту на запропонованих нею умовах, указаних у заявах позивача № [NUMBER] , 1010154737, 40020721103. Сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов цих кредитних договорів. Також позивач довів у суді, що відповідачка за указаними кредитними договорами отримала у повному обсязі кредитні кошти та частково повертала кредити. Щодо комісії, то суд зауважує, що у кредитних договорах № 1010154737, 40020721103 встановлено щомісячну комісію, але при цьому не указано, за які саме послуги банку така комісія має бути сплачена відповідачкою. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, які ж саме послуги банк надав відповідачці за встановлену щомісячну комісійну винагороду. Згідно з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно у розмірі, указаному в Заяві на приєднання до Договору від початкової суми Споживчого кредиту. Надана суду Публічна пропозиція на укладення договору не містить підпису відповідача. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Публічну пропозицію на укладення договору, яка міститься в матеріалах даної справи, не можна розцінювати як частину кредитних договорів, укладених між сторонами шляхом підписання Заяв на приєднання до договору, оскільки ця Публічна пропозиція не містить підпису відповідача, отже не була з відповідачем погоджена. Такий висновок суду узгоджується з висновками постанови ВП ВС під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та призвів би до покладання на слабшу сторону - споживача - невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача комісій за кредитними договорами, суд виходить з того, що ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» після 10.06.2017 зазнала суттєвих змін стосовно питання стягнення банками комісійної винагороди. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються у тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто є законним включення до кредитного договору комісії за надання банком послуг, а відтак судом така умова кредитного договору не може бути визнана нікчемною з власної ініціативи. Разом з тим, стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» лишилася незмінною і визначає основні принципи договору між надавачем і споживачем послуг. Відповідно до вимог вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, несправедливі умови споживчого договору є оспорюваними і якщо споживач вважає умови договору несправедливими, то він вправі їх оспорити і при наявності до того підстав суд визнає такі умови недійсними. У цій справі відповідач, як споживач, зустрічного позову про визнання недійсною умови договору про встановлення комісії за надання кредиту не заявляла, тому суд вирішує справу в межах заявлених вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення комісії. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредитів та за процентами підтверджуються матеріалами справи, є доведеними, а тому також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2\~716,95 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 716,95 грн.

Outcome: approved