Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - банк, АТ «Сенс Банк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501382518 від 30 жовтня 2021 року в розмірі 288 196 грн. У заявах по суті спору банк вказав, що 30 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг. 30 жовтня 2021 року підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501382518 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в банку, що укладений між банком та відповідачем. Підписанням оферти, відповідач беззаперечно підтвердив, що перед укладення угоди ознайомлений, у тому числі, у письмові формі: з всією інформацією, необхідною для прийняття рішення щодо отримання кредиту; з нормами ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами; з інформацією зазначеною у ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 30 жовтня 2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501382518 банк прийняв пропозицію відповідача про укладення угоди про надання споживчого кредиту. Підписанням оферти повідомлено та погоджено, що тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті банку. Підписання електронним підписом оферти відповідач засвідчив про отримання всієї інформації про умови кредитування. Всі документи підписані відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «1638» шляхом направлення 30 жовтня 2021 року на номер +380963626294, який належить відповідачу і зазначений ним як особистий. Кредитним договір укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору у письмові формі. Згідно умов договору відповідач отримав кредит на сума кредиту - 198 000 грн, зі сплатою процентів 36% річних, до 01 листопада 2026 року. Відповідач, належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 288 196 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 195 534,91 грн та заборгованості за відсотками - 92 661,09 грн. Посилаючись на наведене, банк просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального провадження із викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що 30 жовтня 2021 року між ним та позивачем укладено угоду про надання споживчого кредиту. Вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 288 196 грн вважає необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами. Позивач жодним чином не обґрунтував заявлену суму, не вказав із чого вона складається. Ним неодноразово здійснювалась оплата на погашення кредиту, однак із долученої позивачем виписки по рахунку слідує, що такі кошти були зараховані банком на погашення відсотків за користування кредитом. Також вважає, що позивачем не доведено факт укладення договору З оферти неможливо встановити угоду двох сторін щодо істотних умов договору. Ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору та дотримання його форми, оскільки у паспорті не відбувається фіксація договору та його змісту. Сам по собі факт сплати ним коштів на погашення кредиту не можу свідчити про укладення договору. Позивач не надав докази щодо перерахунку суми кредиту на його рахунок, що є підтвердженням для відмови у позові. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського облік, є одностороннім розрахунком стягувача та повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Розрахунок заборгованості не підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які зазначені у позові. Крім того, вказує, що розрахунок заборгованості не скріплений печаткою банку, не містить підпису керівника, головного бухгалтера. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номеру платіжної картки, за якою виникла заборгованість. Положення договору про сплату комісії є нікчемними в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачі», а тому позовні вимоги про стягнення комісії до задоволення не підлягають. Нарахування відсотків за користування кредитом у значному розмірі є незаконним. Вважає, що на період дії воєнного стану споживачі звільнені від сплати відсотків та інфляційних витрат, на підстав вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник банку не з`явився. Попередньо подала заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501382518 від 30 жовтня 2021 року [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту. Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком на наступних умовах: Тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту - 198 000 грн; процентна ставка - 36%. Тип ставки - фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 60 місяців. Відповідно до п.2 Оферти, дата повернення Кредиту - 01 листопада 2026 року. Для повернення заборгованості за Угодою запропоновано використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку, ЄДРПОУ 23494714. Згідно п.3 Оферти, кредит надається позичальнику для власних потреб, розмір - 198 000 грн, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714. 30 жовтня 2021 року АТ «Альфа-Банк» акцептував пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501382518 від 30 жовтня 2021 року на умовах, визначених офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501382518 від 30 жовтня 2021 року. Додатком №1 до Угоди про надання споживчого кредиту №501382518 від 30 жовтня 2021 року є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Паспорт споживчого кредиту містить умови про розмір надання кредиту, строк надання, процентну ставку та інші умови, які зазначені в Угоді про надання споживчого кредиту № 501382518 від 30 жовтня 2021 року. Відповідно до довідки АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», ідентифікований АТ «Сенс Банк». Акцепт договору позичальником здійснено за номером телефону [NUMBER] на який 30 жовтня 2021 року було відправлено одноразовий ідентифікатор. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Згідно положень п. 1.2. Статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банку» від 12.08.2022 року, банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа-Банк», код ЄРДПОУ 23494714, який відповідно до рішення загашьних зборів акціонерів від 28.04.2018 року змінив тип акціонерного товариства з піблічного на приватне, а також змінив назву з ПАТ «Альфа -банк» на АТ «Альфа банк» та є його правонаступником. Як встановлено із меморіального ордера №666387961 від 01 листопада 2021 року, на рахунок [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 198 000 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №501382518 від 30 жовтня 2021 року, отримувач [PERSON] . З виписки по особовому рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] з 30 жовтня 2021 року по 10 жовтня 2024 року слідує, що 01 листопад 2021 року на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 198 000 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №500501382518 від 30 жовтня 2021 року. З виписки також вбачається, що [PERSON] частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: 01 грудня 2021 року на суму 1214,33 грн та 5940 грн, 04 січня 2022 року на суму 1250,76 грн та 5903,57 грн. 30 жовтня 2021 року позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушень та сплату заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані у несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 288 196 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до вимог статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Так, порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно із вимогами пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі за текстом - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до вимог частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із вимогами частини 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з вимогами статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Як встановлено з матеріалів справи, Оферта від імені [PERSON] на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501382518 від 30 жовтня 2021 року, яка міститься в матеріалах справи, не містить ані власноручного, ані електронного підпису відповідача. Наданий суду примірник оферти містить посилання на те, що підписанням електронним підписом цієї Оферти Ілляшенком В.С. свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. Однак, такий електронний підпис [PERSON] та номер його ідентифікатору в оферті відсутній. Разом з тим, як встановлено із меморіального ордера №666387961 від 01 листопада 2021 року, АТ «Сенс Банк» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 198 000 грн, призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором №501382518 від 30 жовтня 2021 року, отримувач [PERSON] . З виписки по особовому рахунку відкритого ім`я [PERSON] за період з 30 жовтня 2021 року по 10 жовтня 2024 року слідує, що 01 листопада 2021 року на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 198 000 грн, призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором №501382518 від 30 жовтня 2021 року. Крім того, відповідач частково повертав кошти, що підтверджується випискою по рахунку, з якої встановлено, що відповідач сплачував кошти 01 грудня 2021 року на суму 1214,33 грн та 5940 грн, 04 січня 2022 року на суму 1250,76 грн та 5903,57 грн. У відзиві відповідач також зазначає, що здійснював погашення заборгованості, однак кошти банк списував не в погашення тіла, а відсотків. Так, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу; при цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020). Оцінюючи вказані доказів в сукупності, суд вважає доведеним, що між сторонами дійсно виникли кредитні правовідносини, пов`язані з наданням Банком та отриманням позичальником [PERSON] кредитних коштів у розмірі 198 000 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів встановлено, що незважаючи на те, що Кредитний договір № 501382518 від 30 жовтня 2021 відповідач [PERSON] не підписував, проте останній фактично отримав кредитні кошти у розмірі 198 000 грн та частково повертав борг, а відтак оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості. Щодо розміру суми заборгованості, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог частини першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вже зазначалося вище, кредитний договір № 501382518 від 30 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] не підписував, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що останній, як споживач кредитних послуг дійсно погодився на умови у вигляді розміру процентів, які застосовані Банком при розрахунку заборгованості, а тому суд доходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами в сумі 92 661,09 грн, слід відмовити. Окрім цього, сплачені відповідачем [PERSON] кошти у розмірі 14 308,66 грн, суд вважає за необхідне зарахувати на сплату тіла кредиту. Відтак розмір заборгованості за кредитним договором № 501382518 від 30 жовтня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 183 691,34 грн (тіло кредиту 198000 грн - сплачені кошти 1214.33, 1250.76 - 5940 - 5903.57 грн). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, що фактично [PERSON] отримані та використані кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] в користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором №501382518 від 30 жовтня 2021 року у розмірі 183 691,34 грн. Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2204, 29 грн (183691,34* 3458,35 / 288 196), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial