Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернувся до суду з позовною заявою до Відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1821612 від 14.03.2021 року. Позовна заява мотивована тим,що 14.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Первісний кредитор) та Відповідачем (Позичальник) укладено Договір позики №1821612 на суму 4 500,00 грн. зі строком 30 днів та відсотковою ставкою 1,99% в день. Договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора.Відповідач зобов`язання щодо повернення позики та сплати відсотків не виконав, Позивач, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», набув право грошової вимоги до Відповідача в сумі 15 246,00 грн., що підтверджується Реєстром прав вимог від 03.04.2023 року. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач, через свого представника, подав відзив на позовну заяву, в якому просив: перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та залишити позовну заяву без руху на період дії воєнного стану та 90 днів після його завершення. Відповідач обґрунтовував свої вимоги тим, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, мобілізованим з 15.09.2024 року, що підтверджується відповідними довідками. З посиланням на Закони України № 2459-IX та «Про споживче кредитування», він вказував на заборону стягнення з військовослужбовців неустойки (штрафів, пені) та інших платежів за прострочення виконання зобов`язань у період дії воєнного стану. Позивач у своїй відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача. Зокрема, позивач наголосив, що він довідався про статус відповідача як військовослужбовця лише з відзиву на позовну заяву. Позивач зауважив, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували проходження ним військової служби саме в період нарахування процентів, тобто з 14.03.2021 по 25.10.2021 року. Крім того, позивач вважав, що надані відповідачем довідки недостатні для зупинення провадження у справі, оскільки не підтверджують перебування відповідача у зоні бойових дій. Позивач також звернув увагу, що відповідач, подавши відзив і залучивши адвоката, здійснив реалізацію своїх процесуальних прав, що унеможливлює розгляд справи в загальному провадженні. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, 14.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1821612. За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 500,00 грн.. Договір укладено на умовах повернення позики в кінці строку - 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на електронну адресу [INFO] 14.03.2021 року, Позикодавець перерахував Відповідачу 4 500,00 грн. на банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики та відсотків. 26.10.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право вимоги за договором позики №1821612 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за договором факторингу № 2610. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило право вимоги за цим же договором позики на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором факторингу №030423-ФК. Позивач, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», набув право грошової вимоги до Відповідача в сумі 15 246,00 грн., що підтверджується Реєстром прав вимог від 03.04.2023 року. Загальна сума заборгованості становить 15 246,00 грн, яка складається з 4 500,00 грн основного боргу та 10 746,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими за кожен день прострочення. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до правил ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідач, посилаючись на свій статус військовослужбовця, заперечує проти стягнення з нього відсотків. Однак, згідно з наданими ним же документами, його мобілізація відбулася 15.09.2024 року. Водночас, позивач нарахував відсотки за період з 14.03.2021 по 25.10.2021 року, тобто до того, як Відповідач набув статусу військовослужбовця. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про проходження ним військової служби у період нарахування спірних відсотків. Таким чином, положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо звільнення від відповідальності у період воєнного стану, на які посилається Відповідач, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки заборгованість виникла та відсотки були нараховані до мобілізації Відповідача. З огляду на це, суд вважає вимоги Позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 10 746,00 грн законними та такими, що підлягають задоволенню. Суд відхиляє клопотання відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, оскільки відповідач належним чином скористався своїми процесуальними правами, подавши обґрунтований відзив через свого представника, що свідчить про його обізнаність з обставинами справи та наданими доказами. Справа не є складною і не потребує додаткових дій (наприклад, проведення експертиз або виклику свідків), що робить можливим її розгляд у спрощеному провадженні. Клопотання про залишення позову без руху на період дії воєнного стану також є необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не передбачає такої процедури. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вказаної заборгованості або належного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи встановлені обставини, наявність укладеного між первісним кредитором та Відповідачем Договору позики, факт передачі грошових коштів відповідачу, неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а також перехід права вимоги до позивача, суд вважає позовні вимоги ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги та платіжним документом. Відповідно до частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, оскільки вони є документально підтвердженими, обґрунтованими та відповідають критеріям розумності та співмірності .На підставі викладеного,

Outcome: approved