Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 07.08.202 в відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції/м. Київ/ за актовим записом №1599, між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] .\~Після розлучення\~згідна залишитись\~на прізвищі\~ [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з початку 2023 року вона проживала з відповідачем [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках. А шлюб з ним уклали 07.08.2024 року в відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м .Київ/ за актовим записом № 1599. Дітей від сумісного проживання не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем виявилось невдалим. Останнім часом в їх сім`ї виникали часті сварки, конфліктні ситуації із-за несумісності характерів. Між ними було відсутнє взаємопорозуміння, довіра, повага. Позивач не відчувала з боку чоловіка моральної підтримки, останній ігнорував її як особистість. Виявилось, що вони різні люди з різними поглядами на життя, сімейні цінності та подальше майбутнє. З початку червня 2025 року позивач з відповідачем припинили сумісне проживання, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, подружні стосунки не підтримують. Позивач намагалась зберегти сім`ю, однак все виявилось марним. Їх погляди з відповідачем все рівно розходились і вони не могли знайти порозуміння. Шлюб з відповідачем себе вичерпав. Подружжя стали чужими один одному людьми, в яких немає спільного майбутнього. Так далі продовжуватись не може. Позивач вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Через органи ДРАЦС відповідач не бажає розривати шлюб. Тому позивач звертається з даним позовом в суд. Спільно нажитого майна в них немає. Позивач понесла судові витрати, які складаються з судового збору, які вона стягувати з відповідача не бажає. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 14.08.2025 постановлено відкрити провадження за вказаним позовом, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 14:00 год. 11.09.2025. Сторони у справі в засідання призначені на 11.09.2025 та 01.10.2025 не з`явились, про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином. На адресу суду 02.09.2025 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, так як з`явитись в судове засідання не може, підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. Судова повістка про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання призначене на 14:00 год. 11.09.2025 надсилалась судом за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Однак на адресу суду 01.09.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило. У зв`язку із вищезазначеним судове засідання було відкладено на 13:00 год. 01.10.2025, поновлено виклик сторін. Однак на адресу суду 24.09.2025 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-порталі судової влади. Однак, [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд 01.10.2025 ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.08.2024 року в відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції/м. Київ/ за актовим записом №1599. На переконання позивачки шлюб з відповідачем підлягає розірванню, оскільки спільне сімейне життя з відповідачем виявилось невдалим. Останнім часом в їх сім`ї виникали часті сварки, конфліктні ситуації із-за несумісності характерів. Між ними було відсутнє взаємопорозуміння, довіра, повага. Позивач не відчувала з боку чоловіка моральної підтримки, останній ігнорував її як особистість. Виявилось, що вони різні люди з різними поглядами на життя, сімейні цінності та подальше майбутнє. З початку червня 2025 року подружжя припинили сумісне проживання, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, подружні стосунки не підтримують, дітей від сумісного проживання не мають, спільно нажитого майна також. Через органи ДРАЦС відповідач не бажає розривати наш шлюб, тому позивач звертається з даним позовом в суд. Виходячи з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Клопотань відносно надання терміну на примирення жодна із сторін до суду не подавали. Позивачем понесено судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1 211,20 грн., які вона стягувати з відповідача не бажає. Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved