Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача начальник селищної військової адміністрації І. Острівний - звернувся з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Дівчина проживає разом з братом [PERSON] , [INFO] . Батько дівчинки самоусунувся від її виховання, залишивши родину в 2012 році. Оскільки відповідач з донькою не спілкується, участі в її утриманні не приймає, станом здоров`я та успіхами не цікавиться, представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого органу Білозерської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва, виданого Заводським відділом ДРАЦС у м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) 17.01.2025, [PERSON] померла [INFO] . Згідно до Наказу №2 від 20.01.2025 тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , [INFO] , дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, [PERSON] до прийняття рішення про влаштування дитини. Згідно довідки, виданої директором Білозерського ліцею №1Білозерської селищної ради від 18.03.2025, та довідки, виданої директором КНП «Білозерський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білозерської селищної ради від 13.02.2025, батько [PERSON] [PERSON] ніякої участі у лікування, вихованні та навчанні доньки не приймає. Начальником Білозерської селищної військової адміністрації Херсонського району Херсонської області І. Острівним надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до доньки - [PERSON] , [INFO] . З висновку, зокрема встановлено, що відповідач в 2012 році виїхав до Російської Федерації і більше з донькою не спілкувався, участі в її житті не приймав, чим свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. У відповідності зі\~ ст.150 Сімейного Кодексу України \~батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання\~ і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право\~\~\~і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2\~ч.1\~ст.164\~Сімейного Кодексу\~України мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15 \~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~березня 2007\~р.\~№ 3\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про усиновлення\~і про\~позбавлення та\~поновлення батьківських\~прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, враховуючи, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, фінансове утримання, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки [PERSON] буде сприяти забезпеченню прав та законних інтересів останньої. Згідно частини 3 статті 166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до\~частин1,\~2\~статті 182\~Сімейного Кодексу\~України\~ при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи, досліджені докази у справі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд дійшов висновку, що присудження аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, на користь особи, яка на законних підставах піклується про [PERSON] , буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: partial