Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до Самарівської міської ради, в якому просить: визнати рівними частки співвласників: [PERSON] та [PERSON] , у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а саме по 1/2 частці за кожним; визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири йому було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі не зазначено, яка частка належала спадкодавцю. Позивач вказує, що у поданому нотаріусу свідоцтві про право власності на житло зазначено двох власників: [PERSON] та [PERSON] , домовленостей про відступлення від рівності часток в спільній сумісній власності не було, а тому частки співвласників є рівними. Посилаючись на наведені вище обставини просить задовольнити його позов. Ухвалою судді від 03.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.08.2025 витребувано в нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті [PERSON] 15.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 24.03.2025 подав заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішенні питання покладається на розсуд суду та зазначає, що відповідач не порушував прав позивача, а тому просить не покладати на відповідача судові витрати (а.с.30). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.29). Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.03.2001, квартира, яка\~ розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Свідоцтво видане на підставі розпорядження (наказу) №06346 від 19.03.2001 (а.с.11).На підставі зазначеного свідоцтва право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] на вищезазначену квартиру зареєстровано у Новомосковському БТІ, записано у реєстрову книгу за реєстровим №47-1. Співвласниця квартири - [PERSON] , яка позивачу доводився матір`ю, померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (а.с.10,15). Як вбачається зі спадкової справи №296, заведеної 07.05.2008 після смерті [PERSON] , позивач як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.50). 06.09.2011 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад у Банку, належний спадкодавцю [PERSON] (а.с.56).\~ Листом Новомосковської державної нотаріальної контори №794 від 07.05.2008 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що квартира перебуває у спільній сумісної власності, визначити частку померлого не можливо (а.с.16). Відомості про наявність інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч. 2,3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду не встановлювався відступ від засади рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, суд вважає що, частки співвласників у цьому нерухомому майні є рівними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України,\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України,\~ до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки невизначеність розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру створює перешкоди позивачу у реалізації його спадкових прав, враховуючи те, що спадкодавцю [PERSON] належала 1/2 частка вищевказаної квартири, а позивач є її спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину у строки та в порядку встановленому Законом, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved