Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в місті Бориславі Львівської області та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Бориславі Львівської області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначає, що він є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та [INFO] у місті Бориславі Львівської області. За життя, 22.03.2007 року батько позивача [PERSON] склав заповіт, яким на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] . За життя, 22.03.2007 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Через місяць після смерті матері - 16.06.2020 року позивач у строки, передбачені статями 1270, 1272 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Паньків Г.О., вказавши на ту обставину, що хоче успадкувати майно після смерті його батьків згідно заповіту. Приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Паньків Г.О. видала позивачу Витяг зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №60568363 від 16.06.2020 року. Отримавши згаданий Витяг, позивач [PERSON] , через необізнаність, зрозумів, що спадкові справи після смерті матері та батька приватним нотаріусом заведено, і він успадкує майно, вказане у заповітах після смерті батька та матері. Державний нотаріус Бориславської державної нотаріальної контори Р.Панкевич виніс постанови про відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини, рекомендував звернутися з позовом до суду за продовження строку прийняття спадщини. Зазначає, що у нього виникли труднощі для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька та матері, так як позивач не проживав спільно зі спадкодавцями, не мав спільного побуту, певний період не міг знайти правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім цього, позивач вважав, що якщо існує заповіт, то він вступив у права спадкоємця, а також відмови від спадщини не заявляв. Також, вказує, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та у зв`язку з цим є особою із третьої групи інвалідності, безтерміново, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] , виданого 13.11.2019 року, та дублікатом посвідчення Серії [NUMBER] , виданого 14.09.2021 року, та внаслідок цього у нього наявні захворювання, постійно перебуває на лікуванні, що підтверджується медичними документами. Ухвалою судді від 18.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого засідання та витребувано дві копії спадкових справ. Ухвалою суду від 03.09.2025 відкладено підготовче засідання, у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 18.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.08.2025 до суду надійшли витребувані ухвалою суду документи, а саме: копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Наминанік О.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просили вимоги задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Допитаний в\~судовому засіданні\~як свідок\~позивач [PERSON] \~показав,\~що через\~місяць після\~смерті матері\~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Паньків Г.О.\~з метою\~ успадкувати\~майно після\~смерті його\~батьків згідно\~заповіту.\~ Нотаріус\~видала йому\~Витяг зі\~спадкового реєстру\~від 16.06.2020,\~який як\~він зрозумів\~є підтвердженням\~заведення спадкових\~справ після\~смерті батьків.\~Вважав, що якщо існує заповіт, то він вступив у права спадкоємця, а також відмови від спадщини не заявляв. Вінне проживав спільно батьками (спадкодавцями), не мав спільного побуту, певний період часу, не міг знайти правовстановлюючих документів на спадкове майно, у нього наявні захворювання, пов`язані з тривалими лікуваннями, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та у зв`язку з цим є особою із третьої групи інвалідності, безтерміново та потребує постійного амбулаторного лікування, що створювало для нього перешкоди для подання заяв про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Через систему «Електронний суд» 03.09.2025 та 03.10.2025 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, оскільки вона перебуває на лікуванні у Республіці Польща. Також 03.09.2025 подала заперечення на позовну заяву до суду, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позову, позивач заяву про прийняття спадщини в передбачений законом строк не подав, хоча знав про смерть батьків. Доглядом за батьками займалася вона, брат у цьому участі не приймав. Після смерті матері позивач намагався домовитися із сусідом про продаж своєї частки квартири без її відома. Про наявність заповітів вона дізналася від державного нотаріуса уже після смерті матері. 09.09.2025 представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому позивач посилається на аналогічні підстави, наведені у позовній заяві, причин пропуску ним строку для прийняття спадщини. Зазначає, що твердження відповідача про те, що він намагався домовитися із сусідом про продаж своєї частки квартири без відома сестри не відповідають дійсності, оскільки вони разом вживали заходів щодо продажу квартири, проте не дійшли згоди щодо продажу квартири, відповідач виїхала за кордоном, забравши при цьому оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Бориславська державна нотаріальна контора Львівської області в судове засідання не з`явився. Завідувач Р.Панкевич подав лист від 29.08.2025 за №230/01-16, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника, щодо позовних вимог покладається на думку суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, покази свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 0 [INFO] у місті Бориславі Львівської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого повторно 16 червня 2020 року Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Згідно заповіту від 22.03.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Хоронжак О.Р. та зареєстровано в реєстрі за №307, [PERSON] на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] . [INFO] у місті Бориславі Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого повторно Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 16.05.2020 року. Згідно заповіту від 22.03.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Хоронжак О.Р. та зареєстровано в реєстрі за №306, [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] . 01.08.2025 року постановами державного нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області Р.Панкевич за №215 та 216 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, після смерті [PERSON] та [PERSON] оскільки ним не подано доказів своєчасного прийняття спадщини, тобто пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини; не було подано доказів постійного проживання із спадкодавцем до дня смерті. Як вбачається із відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1270 від 04.08.2025, виданої Жидачівською міською радою встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; період реєстрації: 23.09.1985 по теперішній час. Відповідно до спадкових справ за №49/2020 та 50/2020, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вищевказані спадкові справи заведені за зверненням відповідача [PERSON] . \~ \~ \~ \~На час смерті батько та мати позивача були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] ., що вбачається із листів завідувача сектору реєстрації відділу надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області Я.Раєвої, долучених до спадкових справ. Позивач [PERSON] через місяць після смерті матері звертався до приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О., що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №60568363 від 16.06.2020 року. Позивач [PERSON] є особою із третьою групою інвалідності, безстроково, що стверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році Серії [NUMBER] , виданого 13.11.2019 року та дублікатом посвідчення Серії [NUMBER] , виданого 14.09.2021 року. Із медичних документів, доданих позивачем вбачається, що позивач часто хворіє та перебуває на лікуванні, зокрема: виписним епікризом №1387 від 28.03.2016 року, відповідно до якого позивач [PERSON] знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні Жидачівської ЦРЛ з 19.03.2016 по 28.03.2016; протоколом медичного обстеження від 22.03.2016; виписним епікризом з медичної карти №790 відповідно до якого перебував на стаціонарному лікуванні з 25.02.2019 по 07.03.2019; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №015, відповідно до якої знаходився на стаціонарному лікуванні у Стрийській ЦМЛ Львівської області. Відповідно до висновку ЛКК №992 від 06.06.2025 року, виданого КНП «Жидачівська міська лікарня» Жидачівської міської ради Львівської області, [PERSON] згідно стану здоров`я потребує постійного амбулаторного лікування. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батьків з тих обставин, що позивач не проживав спільно з батьками (спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] ), не мав спільного побуту, у нього наявна група інвалідності учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, часті захворювання, що супроводжуються тривалими лікуваннями а також враховуючи, значну відстань між місцем постійного проживання, лікування та місцезнаходженням спадкового майна. Крім цього, із матеріалів справи встановлено, що позивач після смерті матері звертався до приватного нотаріуса Паньків Г.О. з метою успадкувати майна після смерті його батьків згідно заповіту та отримавши витяг зі спадкового реєстру від 16.06.2020, через необізнаність вважав, що ним вчинено всі належні дії для прийняття спадщини передбачені законом. \~ \~ \~ \~Отже, всі зазначені обставини у сукупності, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні істотні труднощі, які слід вважати непереборними, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків. Твердження відповідача про відсутність у позивача підстав для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах справи. При цьому, суд також враховує, що згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для ного щодо подачі заяв про прийняття спадщини, а тому суд вважає\~поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяв на прийняття спадщини та\~визначає позивачу додатковий строк\~для подання заяв про прийняття спадщини. \~\~\~\~ Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Судові витрати залишити за позивачем, з огляду на те, що спір виник внаслідок дій позивача.

Outcome: approved