Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

До Заставнівського районного суду Чернівецької області, через свого представника адвоката Якобишену Т.Д. звернулася позивачка [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилається на те, що 08 березня 2014 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №03. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Вказує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, між ними постійно траплялись непорозуміння, суперечки, що призводить до відсутності у них нормальних сімейних та фактичних шлюбних стосунків. Зазначає, що з червня 2024 року, вони не ведуть спільне господарство, не проживають як подружжя, вона була змушена залишити місце спільного проживання та переїхати на наймане житло. Позивачка вказує, що їх шлюб носить формальний характер, сім`я не може бути збережена, тому просить розірвати шлюб, оскільки його подальше продовження неможливе. На примирення позивачка не згідна, спору про розподіл майна подружжя на даний момент відсутній. Позивачка зазначає, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач не в достатній мірі виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання сина. Наскільки їй відомо, він служить в ЗСУ та отримує стабільні доходи. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, [PERSON] [INFO] у частці від доходу, а саме частку від усіх доходів відповідача. Крім того, вказує, що понесені нею витрати на правничу допомогу при підготовці позову до суду становлять 12\~000 гривень, які просить стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивачка не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, в її інтересах представником [PERSON] надано до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання двічі не з`являвся, був належним чином повідомленим про час та дату судового засідання, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Статтею 55\~Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом належними\~і допустимими\~доказами,\~встановлено,\~що 08\~березня 2014\~року між\~ [PERSON] \~ [INFO] \~та [PERSON] \~ [INFO] \~укладений шлюб,\~який зареєстрований\~виконавчим комітетом\~Погорілівської сільської\~ради Заставнівського\~району Чернівецької\~області,\~про що\~зроблено актовий\~запис №03, що вбачається з свідоцтва про шлюб (виданого повторного) серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того, встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, яка в свою чергу на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не погоджується. Згідно з ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення позивачка категорично не згодна, що чого слідує, що збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов в цій частині слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину суд виходить з наступного. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.05.2017 року).. [PERSON] , зареєстрована і проживає разом з сином: [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади Юрковецької територіальної громади від 28.07.2025 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved