Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2025 року у задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про зміну підстави звільнення відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - Цепко Ірини Степанівни залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року залишено без змін. Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2025 року задоволено частково заяву фізичної особи-підприємця [PERSON] - Максимишин Ірини Богданівни . Стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 24 вересня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ФОП [PERSON] адвоката Максимишин І. Б. про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення по справі справи № 466/2833/24 Шевченківського районного суду м. Львова, за позовом [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) до ФО - П [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про зміну підстав звільнення; вирішити питання щодо стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу на користь відповідача в загальній сумі 50 000,00 грн. Заяву мотивує тим, що 07.05.2024 між відповідачем Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Клієнт) та адвокатським бюро «Ірини МАКСИМИШИН» (Виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги. На виконання п. 1.2. Договору про надання правничої допомоги від 07 травня 2024, між Клієнтом (відповідачем) та Виконавцем укладено додатковий договір від 07.05.2024 до договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024 згідно якого сторони погодили, що Виконавець уповноважується здійснити представництво прав та інтересів Клієнта в Шевченківському районному суді м. Львова у справі № 466/2833/24 за позовом [PERSON] до ФО - П [PERSON] про зміну підстав звільнення. Для цього Виконавець уповноважується подати в інтересах Клієнта заяви по суті спору, клопотання, адвокатські запити, необхідні для захисту прав Клієнта, брати участь в судових засіданнях Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/2833/24, та вчиняти інші дії та подавати процесуальні документи, передбачені нормами ЦПК України, та необхідні для захисту прав та інтересів Клієнта. Враховуючи значний суспільний інтерес до Клієнта у м. Львові, як фахівця в галузі надання послуг перукарнями та салонами краси, послуг в сфері краси та здоров`я, інтерес Клієнта до розгляду і результатів розгляду судом справи № 466/2833/24, що вплине на репутацію Клієнта в сфері її діяльності, Клієнта, як роботодавця, вартість правничої допомоги, передбаченої п. 1 даного Договору складає загальний розмір 50 000,00 грн. Сплата визначеного Сторонами гонорару може здійснюватися частинами в термін до 31.12.2024 та на підставі рахунків Виконавця. На виконання умов договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024 додаткового договору від 07.05.2024 до договору про надання правничої допомоги від 07.05.2024 відповідачем ФО-П [PERSON] здійснено частково оплату послуг надання правничої допомоги у справі № 466/2833/24 на підставі рахунку за № 13/24 від 02.09.2024 на суму 8 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 05.09.2024. 29 вересня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Цепко І. С. про зменшення розміру судових витрат, у якому зазначає, що у заяві про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу та стягнення судових витрат про понесення судових витрат зазначено, що відповідач має витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката в сумі 50 000 тис. гривень згідно з договором про надання правової допомоги. При цьому представник позивача зауважує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу. Водночас вважають, що такі витрати в сумі 50 000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка правової позиції цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Зауважують, що Велика Палата ВС сформувала позицію щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в постанові від 19.02.2020 р. N 755/9215/15-ц. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Жодних обґрунтованих доказів реальності надання послуг на вказану суму яку просить представник відповідача нею не подано, а також обґрунтований обсяг процесуальних документів підготовлених представником та обсяг наданих послуг. Відповідно до Постанови ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. Які представником відповідача надано не було. Не зрозуміло яким чином сторони договору про правову допомогу у справі визначили вплив справи предметом якого є захист порушеного права Позивачки Відповідачкою на Відповідача як фахівця та яким чином це обґрунтовує не співрозмірну з фактичним обсягом робіт у даній суму також представником Відповідачки не доведено. На думку сторони Позивача, Відповідачем не доведено значного суспільного інтересу до розгляду даної справи. Крім того зауважує, що заява про укладення додаткового рішення подано з пропуском усіх процесуальних строків подання, представником Відповідача не заявлено в судових дебатах та не подано заяви протягом 5 календарних днів з моменту проголошення рішення суду, та не подано Представником Відповідача жодних клопотань про поважність строків пропуску звернення з вище вказаною заявою. З огляду на все викладене вище вважає, що покладення судових витрат на Позивача є неправильним і несправедливим. Та не відповідає реальним обсягам наданні послуг по даній справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. 29.09.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» представник відповідача ФОП [PERSON] адвокат Максимишин І. Б. подала заяву про розгляд справи без участі сторони, у якій зазначила, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу підтримує в повному обсязі та просить таку задовольнити. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини 5статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Судом встановлено, що правнича допомога надавалась відповідачу ФОП [PERSON] адвокатом Максимишин І. Б. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 07 травня 2024 року, укладеного між фізичною особою [PERSON] та Адвокатським бюро «Ірини Максимишин». Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ФОП [PERSON] адвокат Максимишин І. Б. подала до суду: Договір про надання правничої допомоги від 07 травня 2024 року; додатковий Договір до Договору про надання правничої допомоги від 07 травня 2024 року укладений 07 травня 2024 року; рахунок №13/24 від 02 вересня 2024 року, згідно якого встановлено, що надання правової допомоги згідно договору б/н від 07.05.2024 та додаткового договору № б/н від 07.05.2024 до договору про надання правової допомоги б/н від 07.05.2024 (часткова оплата за здійснення представництва прав та інтересів ФО-П [PERSON] в Шевченківському районному суді м. Львова у справі № 466/2833/24 за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про зміну підстав звільнення) становить 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок) та платіжну інструкцію № @2РL243039 від 05 вересня 2024 на суму 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок). Згідно висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial