Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, а саме відповідно до заяви про зменшення/збільшення позовних вимог просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3415800 грн., а на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3415800 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 173265 грн. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що [INFO] року на автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв по вул. Промислова в м. Бобринець Кіровоградської, відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення транспортного засобу «Аudi А7», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , із автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , [INFO] . Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/1269/22 від 19.05.2023 року встановлено, що 15 жовтня 2022 року о 18 год. 20 хв. [PERSON] , в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), де п.2.9 водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі - 2.43 %, керував автомобілем «Аudi А7», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить останньому на праві приватної власності та рухався по автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв на території Кропивницького району Кіровоградської області зі сторони м. Миколаїв в напрямку м. Кропивницький, при цьому грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, де п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, не створюючи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Цілеспрямовано, порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи рух на вказаному транспортному засобі у вказаному напрямку [PERSON] , нехтуючи вимогами п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, де п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9 водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7 ... цих Правил, рухався в межах населеного пункту в м. Бобринець зі швидкістю 105 км/год±8,4 км/год ... 116,6 км/год±4,5 км/год, згідно висновку судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/112-22/8916-ФП від 25.11.2022 року, яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги. Так, [PERSON] наближаючись до перехрестя доріг вул. Промислова з вул. Міщанська, маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити їдучий попереду попутній автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , не забезпечив безпеку при попутному русі транспортних засобів, що полягає у дотриманні водієм заднього транспортного засобу безпечної дистанції до автомобіля, що рухається попереду, тим самим грубо порушуючи вимоги п.п. 12.3, 13.1 ПДР України, де п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до повної його зупинки; п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції..., п. 1.10 ПДР безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру, в результаті чого, на відстані 7,45 м до лінії електроопори №113, допустив зіткнення із задньою частиною вказаного автомобіля ВАЗ 2101, під керуванням [PERSON] . В подальшому автомобіль «Аudi А7», реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи у стані заносу, здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу руху, де на відстані 74,5 м від місця зіткнення транспортних засобів, допустив наїзд на лінію електроопори КТП 45 Л-3 86/2011 та зупинився, а автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] у некерованому стані відкинуло на 104,5 м від місця зіткнення. Таким чином, водій [PERSON] діючи самовпевнено, усвідомлював протиправність свого діяння та передбачав можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, свідомо допустив експлуатацію транспортного засобу перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при цьому виявивши небезпеку для подальшого руху, через значне перевищення дозволеної (не більше 50 км/год) та допустимої швидкості керованого ним автомобіля, не забезпечив гарантовану безпечну дистанцію із попутним транспортним засобом, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку, та як наслідок не вжив жодних заходів для зменшення швидкості або екстреного гальмування. Тобто, грубе порушення водієм [PERSON] вищевказаних вимог ПДР України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої: водій транспортного засобу ВАЗ 2101, [PERSON] , [INFO] , згідно висновку судово-медичної експертизи №1158 від 09.11.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: забій мозку, перелом кісток основи та склепіння черепу, рана по верхній повіці лівого ока з переходом на перенісся; тупа травма живота: розрив та забій печінки, внутрішньочеревна кровотеча (наявність крові зі згортками в черевній порожнині близько 300 мл.; забій легень: крововилив у коренів обох легенів; садна: на підборідді, по тильній поверхні лівої кисті (множинні), по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині. Весь комплекс тілесних ушкоджень у [PERSON] утворився від травматичного контакту з тупим (ими) об`єктом (ми), індивідуальні властивості контактуючої поверхні якого (их) в ушкодженнях не відобразилися, могли утворитися в строк та при обставинах дорожньо-транспортної пригоди - при ударі на виступаючі частини внутрішньої компоновки автомобіля і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження призвели до розвитку загрозливих для життя явищ і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Смерть [PERSON] настала від тупої травми живота з ушкодженням печінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею та призвела до розвитку шоку. Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/1269/22 від 19.05.2023 року, який набрав законної сили 14.11.2023 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді десяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, встановлена вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/1269/22 від 19.05.2023 року, залишеним ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.11.2023 року та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.05.2024 року без змін. Отже, обов`язок з відшкодування заподіяної шкоди в повній мірі покладається на відповідача [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] . Внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення позивачі понесли матеріальну шкоду, пов`язану з організацією похорон свого сина. Так, [PERSON] були понесені грошові витрати у розмірі: 29097 грн. за надання ритуальних послуг з поховання [PERSON] , що підтверджується накладною №128 від 16.10.2022 року та розрахунковою квитанцією серії ААБВ №005175 від 16.10.2022 року; 14807 грн. за організацію поминального обіду, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №234 від 18.10.2022 року; 8761 грн. за організацію поминального обіду, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.11.2022 року; 201000 грн. за виготовлення та встановлення пам`ятнику [PERSON] , що підтверджується накладною №23177 від 10.10.2023 року і товарним чеком №23177 від 10.10.2023 року. Таким чином, відповідачем було заподіяно [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 253665 грн. Станом на момент ДТП у [PERSON] був діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/2845793 від 11.09.2022 року, укладений з ТДВ СК «Альфа-Гарант». [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди ТДВ СК «Альфа-Гарант» було відшкодовано 80400 грн. витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, при цьому страхова компанія здійснююче вказане страхове відшкодуванням не розмежовувала його окремо на поховання чи на спорудження надгробного пам`ятника. Таким чином, невідшкодованою залишається матеріальна шкода в розмірі 173265 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] (253665 - 80400 = 173265 грн.). Окрім спричинення матеріальної шкоди протиправні та злочинні дії [PERSON] заподіяли також позивачам і моральну шкоду. На момент ДТП [PERSON] було всього 18 років, незадовго до аварії хлопець отримав водійське посвідчення, про яке мріяв з дитинства. Після отримання посвідчення, [PERSON] керував транспортним засобом відповідально, не порушував Правил дорожнього руху України та завжди був уважним на дорозі. Втрата сина для батьків стала травмуючим фактором. Коли позивачі довідалися про страшну та безглузду загибель їхньої дитини через злочинні дії відповідача, вони думали, що їхні серця розірвуться від болю. Коли позивачі побачили окровавлене та заблоковане в автомобілі тіло їхнього сина, вони просто втратили дар слова та не розуміли, чому саме їхня дитина загинула при таких обставинах. Ця картина й досі ввижається позивачам вже протягом 2 років 6 місяців з дня загибелі сина є відчуття розпачу та спустошеності. Цей нестерпний біль позбавляє позивачів будь-яких життєвих сил. Позивачі розуміють, що протягом всього свого подальшого життя будуть страждати від того, що ніколи вже не зможуть обійняти свою дитину, побачити його усміхнене обличчя, почути веселий голос. Відповідно до висновку експерта №4709/22-27 від 21.11.2022 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022120000000808, втрата сина, [PERSON] , [INFO] , внаслідок його загибелі у результаті дорожньо-транспортної пригоди є психотравмуючою для [PERSON] та внаслідок викладеної ситуації їй завдано страждання (моральна шкода). Втрата сина для [PERSON] є глибокими та незворотними наслідками. Психологічні переживання напряму пов`язані з негативними змінами в емоційній сфері, що виявляються в стійкому депресивному фоні її настрою, зберіганні напруги та суїцидальних думок, психосоматичних розладах, патологічним фіксування на спогадах про психотравмуючу ситуацію, що в свою чергу головним чином і заподіює моральні страждання в більшому обсязі. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної точки зору становить 108*1*2,0*2,0* (1-0) = 432 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. Відповідно до висновку експерта №4715/22-27 від 21.11.2022 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022120000000808, втрата сина, [PERSON] , [INFO] , внаслідок його загибелі у результаті дорожньо-транспортної пригоди є психотравмуючою для [PERSON] та внаслідок викладеної ситуації йому завдано страждання (моральна шкода). Втрата сина для [PERSON] є глибокими та незворотними наслідками. Виявлено патологічну реакцію на стрес, а саме: стан шоку, неприйняття ситуації, відчай, гостре почуття горя, усвідомлення того, що більше ніколи не відчує ту радість та надію на майбутнє, а також необхідність активізувати всі можливі зусилля задля благополуччя своєї родини, стабілізація їх психоемоційного стану наскільки це можливо в умовах досліджуваної ситуації, перерозподіл життєвих сил та перейняття на себе всіх чоловічих обов`язків, які були розподілені між ним та сином - є головними чинниками заподіюваних моральних страждань. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної точки зору становить 108*1*2,0*2,0* (1-0) = 432 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 8000 гривень (ст.8). Таким чином, рекомендований розмір відшкодування моральної шкоди позивачам становить по 3456000,00 грн. кожному (432 х 8000 грн.). Таким чином, наведені вище обставини та докази підтверджують факт завдання [PERSON] матеріальної та моральної шкоди позивачам як потерпілим від кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем. Крім вказаного, обом позивачам в рахунок відшкодування моральної шкоди страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» було відшкодовано по 40200 грн. кожному. Отже, відшкодування моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] підлягає кожному в розмір 3415800 грн. (3456000 - 40200 = 3415800 грн.). Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с.86-92) та додатковий відзив (а.с.209-211), згідно яких витрати на поховання: накладна №128 від 16 жовтня 2022 року на суму 29097 грн. має виправлення з 23 на 22 рік, на якій відсутня печатка ПП [PERSON] , а отже не може бути доказом понесених витрат; розрахункова квитанція ААБВ № 005175 від 16 жовтня 2022 року не має печатки, не зазначено з ким проводився розрахунок, а отже, не може бути доказом понесених витрат. Поминальні обіди: квитанція до прибуткового касового ордера №234 від 18 жовтня 2022 року на суму 14807 грн. та квитанція до прибуткового касового ордера без номера від 16 листопада 2022 р. на суму 8761 грн. без печатки. Відшкодування витрат на поминальний обід законодавством не передбачено. Поминальний обід - це обрядовий обід за упокій померлого, який проводиться після процедури поховання. А отже, витрати на поминальні обіди в сумі 14807 грн. та в сумі 8761 грн. відшкодуванню не підлягають. В накладній щодо виготовлення та встановлення пам`ятника №23177 на суму 201000 грн. відсутня дата, не зазначений перелік матеріалів, об`єм виконаних робіт та їх вартість. Вказана лише загальна вартість, яку вважають завищеною, так як позивачем не доведена розумність понесених витрат. Таким чином, вважають, що позивачі не надали належних доказів на підтвердження своїх матеріальних витрат, а тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. На даний час відповідач відбуває покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія» і позбавлений можливості вирішувати питання про відшкодування шкоди позивачам. Суми моральної шкоди, заявлені позивачами є значно завищеними і не реальними для їх відшкодування. На думку відповідача, з урахуванням того, що він відбуває покарання та з урахуванням судової практики він має відшкодувати моральну шкоду позивачам в розмірі по 200000 грн. кожному. Представником позивачів подано відповідь на відзив (а.с.93-94), згідно якого накладна №128 від 16.10.2022 року за своєю правовою природою є видатковою накладною, тобто первинним документом, який видається постачальником та підтверджує передачу товарно-матеріальних цінностей покупцю. Вказаний документ не підтверджує факт оплати товарів чи послуг, а лише засвідчує їх передачу. Тому, виправлення в накладній з 2023 на 2022 рік саме по собі не має настільки принципового значення, оскільки, по-перше, воно є читабельним, а по-друге, факт смерті [PERSON] [INFO] року ніким не заперечується, а отже цілком логічно, що поховання відбулось саме 16.10.2022 року. Відсутність печатки на розрахункових документах, виданих ФОП [PERSON] (накладна №128 від 16.10.2022 року) та ФОП [PERSON] (квитанції до прибуткового касового ордера № 234 від 18.10.2022 року та б/н від 16.11.2022 року) в даному випадку не є порушенням законодавства. Розрахункові документи, на які звертає увагу представник відповідача, видані саме фізичними особами-підприємцями. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. А витрати на проведення поминальних обідів фактично також є збитками для позивачів, які виникли внаслідок протиправних дій відповідача. З накладної №23177 чітко вбачається об`єм виконаних робіт: пам`ятник по образцю [PERSON] , бетонування, облицювання гранітною плиткою 150x240x0,18, встановлення огорожі граніт, фотографія паперова, ваза, ломпада. Більше того, факт оплати послуг з виготовлення та встановлення пам`ятнику підтверджується товарним чеком № 23177 від 10.10.2023 року, з якого чітко встановлюється дата оплати, реквізити постачальника, відомості про платника, форму розрахунку та його розмір. Ухвалою суду від 12.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Зобов`язано Державну установу «Крюковська виправна колонія (№29)» забезпечити участь відповідача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 10.06.2025 року, 10 год. 00 хв., та всіх наступних судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції (а.с.55-57). Ухвалою суду від 04.06.2025 року задоволено заяву представника позивачів - адвоката Пільгуй О.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.104-105). Ухвалою суду від 10.06.2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів , з 12.07.2025 року (а.с.107-108). Ухвалою суду від 12.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.189). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача визнав позов в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь кожного з позивачів по 200000 грн., в задоволенні іншої частини вимог просив відмовити. Подав відзив на позовну заяву (а.с.86-92) та додатковий відзив (а.с.209-211). В судовому засіданні відповідач підтримав позицію свого представника. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З копії вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року та постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.05.2024 року, судом встановлено, що відповідача [PERSON] визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2023 року набрав законної сили 14 листопада 2023 року. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, які детально викладено у вироку, 15 жовтня 2022 року о 18:20 [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Аudi А7», реєстраційний номер [NUMBER] , по автомобільній дорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв на території Кропивницького району Кіровоградської області зі сторони м. Миколаїв у напрямку м. Кропивницький, та, порушуючи приписи пунктів 1.5, 2.3 (б) і (д), 2.9 (а), 12.3, 12.4, 12.9 (б) та 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) водій автомобіля ВАЗ 2101 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть останнього. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2022 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2023 рокуу справі №383/1269/22, який набрав законної сили 14 листопада 2023 року, є обов`язковими для суду, що розглядає дану справу. [PERSON] та [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). Судом встановлено, що [PERSON] були понесені витрати у розмірі: 29097 грн. за надання ритуальних послуг з поховання [PERSON] , що підтверджується накладною №128 від 16.10.2022 року та розрахунковою квитанцією серії ААБВ №005175 від 16.10.2022 року, виданою фізичною особою - підприємцем [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER] ; свідоцтво платника єдиного податку серії [NUMBER] (а.с.30, 31); 201000 грн. за виготовлення та встановлення пам`ятнику [PERSON] , що доводиться накладною №23177 від 10.10.2023 року і товарним чеком №23177 від 10.10.2023 року, виданих фізичною особою - підприємцем [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER] ; свідоцтво платника єдиного податку серії [NUMBER]; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №33820257 (а.с.35, 36, 37-38). Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно зі ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Таким чином, [PERSON] внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 230097 грн. З листа страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 07.08.2025 року (а.с.186) встановлено, що нею внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, від якої загинув [PERSON] , [INFO] ,[PERSON] було відшкодовано 80400 грн. матеріальної шкоди на поховання сина та спорудження надгробного пам`ятника, а також моральна шкода в сумі 40200 грн., а [PERSON] відшкодовано моральну шкоду в сумі 40200 грн. Таким чином, [PERSON] невідшкодованою залишається матеріальна шкода в розмірі 149697 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] (230097 - 80400 = 149697 грн.). Проведення поминальних обідів відбувається після поховання, проведення яких не передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу», тому витрати [PERSON] пов`язані з їх проведенням на суму 14807 грн. та на суму 8761 грн. не відносяться до витрат на поховання в розумінні статті 1201 ЦК України. Отже, заявлені [PERSON] витрати на організацію поминального обіду за квитанцією до прибуткового касового ордера №234 від 18.10.2022 року в сумі 14807 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.11.2022 року в сумі 8761 грн. задоволенню не підлягають. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 149697 грн. 00 коп. Відповідно до частини першої статі 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відсутність печатки фізичної особи - підприємця [PERSON] на виданих ним накладній №128 від 16.10.2022 та розрахунковій квитанції серії ААБВ №005175 від 16.10.2022 не тягне за собою недійсність вказаних документів, оскільки в силу вимог ч.ч.1, 3 ст.58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Суд відхиляє посилання представника відповідача на неналежність накладної №128 від 16.10.2022, яка є первинним документом, який видається постачальником та підтверджує передачу товарно-матеріальних цінностей покупцю, а виправлення в накладній з 2023 на 2022 рік саме по собі не тягне її недостовірність, адже факт смерті [PERSON] [INFO] року документально підтверджується свідоцтвом про його смерть. Суд відхиляє твердження сторони відповідача про неналежність накладної №23177 на суму 201000 грн. щодо виготовлення та встановлення пам`ятника через відсутність дати, не зазначення переліку матеріалів, об`єму виконаних робіт та їх вартість, оскільки вона містить перелік виконаних робіт: пам`ятник по образу [PERSON] , бетонування, облицювання гранітною плиткою, встановлення огорожі граніт, ваза, ломпада, рояль, фото паперове. Також вказана накладна містить загальну суму та штамп ФОП [PERSON] про здійснення оплати за накладною, оплата за якою також підтверджується товарним чеком №23177 від 10 жовтня 2023 року, який містить дату оплати, реквізити постачальника, відомості про платника, форму розрахунку та його розмір, що також свідчить про реальність та розумність понесених витрат. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Відповідно до висновку експерта №4709/22-27 від 21.11.2022 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022120000000808, ситуація пов`язана із втратою сина внаслідок його загибелі у результаті дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] , [INFO] , є психотравмуючою для [PERSON] та внаслідок викладеної ситуації їй завдано страждання (моральна шкода). Втрата сина для [PERSON] є глибокими та незворотними наслідками. Психологічні переживання напряму пов`язані з негативними змінами в емоційній сфері, що виявляються в стійкому депресивному фоні її настрою, зберіганні напруги та суїцидальних думок, психосоматичних розладах, патологічним фіксування на спогадах про психотравмуючу ситуацію, що в свою чергу головним чином і заподіює моральні страждання в більшому обсязі. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної точки зору становить 108*1*2,0*2,0* (1-0) = 432 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с.40-43). Відповідно до висновку експерта №4715/22-27 від 21.11.2022 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022120000000808, ситуація пов`язана із втратою сина внаслідок його загибелі у результаті дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] , [INFO] , є психотравмуючою для [PERSON] та внаслідок викладеної ситуації йому завдано страждання (моральна шкода). Втрата сина для [PERSON] є глибокими та незворотними наслідками. Виявлено патологічну реакцію на стрес, а саме: стан шоку, неприйняття ситуації, відчай, гостре почуття горя, усвідомлення того, що більше ніколи не відчує ту радість та надію на майбутнє, а також необхідність активізувати всі можливі зусилля задля благополуччя своєї родини, стабілізація їх психоемоційного стану наскільки це можливо в умовах досліджуваної ситуації, перерозподіл життєвих сил та перейняття на себе всіх чоловічих обов`язків, які були розподілені між ним та сином - є головними чинниками заподіюваних моральних страждань. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної точки зору становить 108*1*2,0*2,0* (1-0) = 432 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с.44-47). У висновку експертом зазначено, що до обставин, які безпосередньо тягнуть за собою моральну шкоду, належить: моральні або фізичні страждання через втрату близької людини; порушення нормального (звичного) плину буття особистості, порушення емоційної та вольової сфери особистості, руйнування системи особистісних цінностей, знецінення загальнолюдських ідеалів, негативація світогляду, утрата віри в майбутнє. Результатом досліджуваних обставин, є складний психологічний стан позивачів, що в свою чергу призводить до моральних страждань. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень. Таким чином, рекомендований розмір відшкодування моральної шкоди позивачам за вказаними висновками експерта становить по 3456000 грн. кожному (432 х 8000 грн.). Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд ураховує також практику Європейського суду з прав людини, який зазначав, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації судом факту порушення. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд погоджується з тим, що внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення позивачі втратили сина, що є для них глибокими та незворотними наслідками, внаслідок чого їм завдано моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у душевних стражданнях (психологічних переживаннях), порушення нормального (звичного) плину буття, порушення емоційної та вольової сфери, руйнування системи особистісних цінностей, знецінення загальнолюдських ідеалів, негативація світогляду, утрата віри в майбутнє, результатом яких став складний психологічний стан, що вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, суд прийшов до висновку про те, що визначена позивачами сума відшкодування моральної шкоди ґрунтується на висновках експерта та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості у даній справі. Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди ЦК України та змісту частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, розмір невідшкодованої маральної шкоди для кожного позивача становить 3415800 грн. (3456000 грн. - 40200 грн. (виплачене страхове відшкодування на одну особу) = 3415800 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2, п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 15140 грн. 00 коп., від сплати якого були звільнені позивачі при зверненні до суду.

Outcome: partial