Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 06.06.2025 року заявник звернувся\~в порядку\~окремого провадження\~до Тисменицького районного \~суду Івано-Франківської області, заінтересована особа: Прибилівський старостинський округ №9\~Тлумацької міської\~громади, із заявою про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем. Заяву обґрунтовував тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, який померлий склав у користь [PERSON] , на все його майно. Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом першої черги після смерті батька, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття такої. Як вказує заявник, з 2003 року та на час смерті батька у 2005 році він постійно проживав та вів спільне господарство із ним за адресою [ADDRESS] , окрім цього проводив його похорон. У зв`язку із цим заявник вважав, що спадщину після смерті батька прийняв. Встановлення факту постійного проживання необхідне [PERSON] для реалізації своєї спадкових прав. Тому просив суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, у заяві, наданій суду просив розгляд справи проводити без його участі. Представник заінтересованої особи Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~областів судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення заяви не заперечує, позов визнає. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання на 01.10.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09.06.2025 року заяву було залишено без руху. 10.06.2025 року заявником було усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду. Ухвалою судді від 12.06.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 15.09.2025 року постановлено залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи Тлумацьку міську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка видана 16.03.1982 року батьками [PERSON] , який народився [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 03.02.2003 року, Прибилівською сільською радою, [PERSON] [INFO] померла (а.с.5). Відповідно до довідки №341 від 17.10.2022 року Прибилівського старостинського округу №9 Тлумацької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, мати заявника [PERSON] , яка померла [INFO] , була постійною жителькою села Прибилів Тлумацького району, на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON] (проводив похорон, проживав разом із дружиною до дня смерті, вели спільне господарство). На день смерті, крім померлої за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , 1928 року народження (а.с.26). На випадок своєї смерті батько заявника [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 06.09.2005 року, згідно якого усе своє майно заповів своєму сину [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ,яке видане 13.10.2005 року, Прибилівською сільською радою, [PERSON] , [INFO] помер (а.с.6). За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77263726 від 10.06.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася (а.с.10). З відповіді приватного нотаріуса Дузінкевич С.М., яка надана суду на вимогу ухвали суду, вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилися (а.с.50). Заповіт [PERSON] станом на 10.06.2024 року за номером у спадковому реєстру 42457214 чинний (а.с.11). Згідно довідки №150 від 15.05.2025 року Прибилівського старостинського округу №9 Тлумацької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, станом на час смерті [PERSON] , [INFO] за адресою реєстрації та проживання в [ADDRESS] не був зареєстрований проте проживав та вів спільне господарство й проводив похорон померлого батька [PERSON] (а.с.27). У відповідності до виписки з погосподарської книги №5 за адресою домогосподарства: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , житловий будинок побудований до 1991 року, земля в особистому користуванні станом на 01.01.2024 року. Площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25га; для ведення особистого селянського господарства 0,48 га. (а.с.28). З відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського РНО Івано-Франківської області від 10.06.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON] у зв`язку із тим, що не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті (а.с.9). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1233 ЦК України\~визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей\~1268,\~1269 ЦК України\~свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою\~статті 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. У справі необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] як спадкоємця за заповітом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. Факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Встановлення факту постійного проживання для заявника має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування. З оглянутих вище документів, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] \~та померлим\~ [INFO] [PERSON] , а отже вимоги заяви слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved