Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

03.07.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» Ушакевич М.П. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість у розмірі 57534,01 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21569,55 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 6,89 гривень; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 35957,57 гривень, та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Позовні вимоги мотивував тим, що 04.04.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № Z52.24045.005111723, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 25048,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п.п.1.4 Договору Кредиту, за обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Відповідно до п. 5.7 Договору кредиту реальна процентна ставка складає 135,45%. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до вимог якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором № Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року. У зв`язку з неповерненням [PERSON] отриманих коштів, за останньою станом на 19.12.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 57534,01 гривні, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 21569,55 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 6,89 гривень; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 35957,57 гривень. В силу вимог ст.14 ЦПК Україниавтоматизованою системою документообігу суду 03.07.2025 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. Ухвалою судді від 09.07.2025 відкрито провадження в справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 28.08.2025 о 11:30. Ухвалою суду від 01.07.2025 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 15.07.2025 року о 10:00 год. 28.07.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вона не заперечує проти того, що між нею та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року на суму 25048 гривень. Вона сплатила майже всю суму по даному договору і з заборгованістю, яку хоче стягнути позивач, не згодна. В договорі факторингу, укладеному між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» № 19/12-2023, та договорі факторингу, укладеному між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» № 22/12-2023 відсутні будь-які дані стосовно відповідача та первісного договору № Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року. Договір про відступлення прав вимоги № 19/12-2023, що начебто укладений 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за своєю правовою природою є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу чи договором про надання фінансової послуги в розумінні ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки за спірним договором жодна зі сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату. Зазначені правочини не є аналогічними та різняться за певними критеріями: за предметом договорів, за формою вчинення договорів, за суб`єктним складом правочинів, за метою їх укладення. Її не було повідомлено про укладення договорів факторингу. Крім того, п. 1.4 Кредитного договору відповідачу встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у п.6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Відповідно до положень п.1.2 та п. 1.3 договору позики, кредит надається строком на 36 місяців. За користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 0,01% річних від залишкової суми кредиту, з чим відповідач згодний, але тільки в частині заборгованості по тілу кредиту та відсоткам перед АТ «Ідея Банк», а не перед позивачем. 18.08.2025 року на електронну адресу суду від представника позивача Ушакевич М.П. надійшло пояснення на відзив, у якому остання просила відмовити у задоволенні відзиву на позовну заяву, задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати, посилаючись на те, що позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та такими, що відповідають процедурі та вимогам чинного законодавства, а наданий відзив на позовну заяву не обґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 22.12.2023\~року між\~ТОВ «ОПТІМА\~ФАКТОРИНГ» та\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал»\~був укладений\~Договір факторингу\~№ 22/12-2023,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Оптіма\~Факторинг» передав\~(відступив),\~а ТОВ\~«ФК «Профіт\~Капітал»» прийняв\~права вимоги\~за Кредитним\~договором №\~Z52.24045.005111723\~від 04.04.2019\~року.\~Відповідно до\~п.\~2.1\~за цим\~договором ТОВ\~«ОПТІМА ФАКТОРИНГ»\~відступає ТОВ\~«ФК «Профіт\~Капітал»,\~а ТОВ\~«ФК «Профіт\~Капітал» приймає\~права вимоги\~та в\~їх оплату\~зобов`язується передати\~грошові кошти\~в розпорядження\~ТОВ «ОПТІМА\~ФАКТОРИНГ» за\~плату та\~на умовах,\~визначених цим\~договором.\~Згідно з\~положенням п.\~2.2\~цього договору,\~права вимоги\~відступається в\~розмірі заборгованості\~боржників перед\~ТОВ «ОПТІМА\~ФАКТОРИНГ»,\~та визначені\~в друкованому\~реєстрі боржників,\~що підписується\~сторонами та\~в реєстрі\~боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Пунктом 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн, та відповідно було здійснено передачу реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за Договором № Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Сторони за Договором факторингу не обмежені в праві здійснювати відступлення прав вимоги за договорами котрі було укладено після дати підписання самого Договору факторингу. Так відповідно до умов договору факторингу, сторони визначили, що перехід права вимоги за договорами позики (договорами кредиту) відбувається в момент підписання самого реєстру прав вимоги. Відповідачем не було заявлено заперечень щодо основної суми заборгованості, не надано контррозрахунку, з чого слідує, що відповідачем визнається як факт, так і сума заборгованості за договором позики. Однак, єдиною тезою відповідача, на противагу заявлених позовних вимог, є те, що відповідач не був повідомлений про укладення договорів факторингу. Отже, такі твердження відповідача свідчать про неознайомлення сторони із матеріалами справи та ґрунтується лише на власних припущеннях, а також являються безпідставним та мають на меті уникнення від цивільно-правової відповідальності. Сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката була обґрунтована і підтверджена договорами та актами виконаних робіт, які були надані до суду раніше. А всі твердження відповідача без належного обгрунтування суперечать принципам справедливого судового розгляду та порушують права ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 04.04.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № Z52.24045.005111723 (а.с.5-20). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 25048,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Кредит надається на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно п.п. 1.3, п.п. 1.4 Договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Відповідно до п. 5.7 Договору кредиту реальна процентна ставка складає 135,45%. Також, відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, шляхом підписання 04.04.2019 паспорту споживчого кредиту (а.с.8-9). Вказані Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту містять підписи відповідачки, тобто відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами кредитування. Згідно з ч.3 ст.207 ЦК України\~використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2019 року [PERSON] було підписано заяву Z52.24045.005111723 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, згідно якої відповідачка виявила бажання акцептувати публічну оферту Банку на укладання Договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку від 16 вересня 2015 року, розміщеної на сайті Банку, на умовах, запропонованих Банком. З ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу вбачається, що АТ «Ідея Банк» перерахував на користь відповідачки 25048,00 грн., з яких 20200 грн. на її особовий рахунок кредит, та 4848 грн. страхового платежу (а.с.21). Як свідчить виписка від 19.12.2023 року з рахунку [NUMBER] [PERSON] за вказаним рахунком здійснювались операції з 04.04.2019 року по 04.10.2019 року, а саме видача кредитних коштів, погашення основного боргу, процентів та плати за обслуговування за кредитним договором (а.с.22-24). Згідно п.п.6.1 Договору щомісячні внески наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачується на транзитний рахунок № [NUMBER] . У зазначеній таблиці є графік у якому містится: дата платежу (04.05.2019 - 04.04.2022), сума платежу за розрахунковий період (1620,16 грн), погашення суми кредиту (25048,00 грн), проценти за користування кредитом (3,89 грн), плата за обслуговування (33273,72 грн.), реальна річна процентна ставка (135,45%) та загальна вартість кредиту 58235,61 грн. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. При цьому відповідно до пункту 5.5. Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам, то такий документ може бути доказом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 09 листопада 2018 року у справі № 910/1580/18; від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18; від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16143/18. Отже позивачем наданий належний доказ на підтвердження виконання ним умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів, зокрема, виписку з особового рахунку клієнта банку, яка відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~і Положення має статус первинного документа. Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року розрахунок боргу станом на 19.12.2023 року включає заборгованість за основним боргом 21569,55 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками\~6,89 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями\~35957,57 грн., загальна заборгованість 57534,01 грн. (а.с.25). 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторінг» укладено договір факторингу №19/12-2023, згідно якого ТОВ «Оптіма Факторінг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Ідея Банк», у тому числі і до відповідачки [PERSON] за кредитним договором Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року. Згідно з платіжною інструкцією від 20.12.2023 року №45 ТОВ «Оптіма Факторінг» проведено фінансування за договором факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 року. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторінг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, згідно якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Оптіма Факторінг», у тому числі і до відповідачки [PERSON] за кредитним договором Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року. Згідно з платіжною інструкцією від 26.12.2023 року №376 позивачем проведено фінансування за договором факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 року. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначалось вище, згідно п.п.6.1 Договору щомісячні внески наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачується на транзитний рахунок № [NUMBER] . У зазначеній таблиці є графік у якому містится: дата платежу (04.05.2019 - 04.04.2022), сума платежу за розрахунковий період (1620,16 грн), погашення суми кредиту (25048,00 грн), проценти за користування кредитом (3,89 грн), плата за обслуговування (33273,72 грн.), реальна річна процентна ставка (135,45%) та загальна вартість кредиту 58235,61 грн. Згідно квитанцій, наданих відповідачкою [PERSON] , останньою було сплачено на рахунок ПАТ «Ідея Банк»: 04.05.2019 року - 1700,00 гривень; 03.06.2019 року - 1621,00 гривгю; 04.07.2019 року - 1620,00 гривень; 05.08.2019 року - 1621,00 гривню, що також підтверджується випискою з особового рахунку клієнта банку . Крім того, як вбачається із виписки з особового рахунку клієнта банку [PERSON] 03.10.2019 року сплатила на рахунок ПАТ «Ідея Банк» 1621,00 гривню в рахунок погашення боргу. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором Z52.24045.005111723 від 04.04.2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 54847,16 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21569,55 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 3,89 гривні; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 33273,72 гривні (а.с.7). При розподілі витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133, ч.ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). Як вбачається з матеріалів справи, адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу у даній справі, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року, додатковою угодою № 1/1 по Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року, актом прийому-передачі наданої правничої допомоги на суму 7000 гривень. В силу ч. 2 ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 95,33%, тому він має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 95,33%, а саме у сумі 6673,10 гривень. Згідно вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2886,59 гривень (95,33%).

Outcome: partial