Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

23.07.2025 з Шевченківського районного суду міста Полтави за підсудністю надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до [PERSON] про відшкодування надмірно виплаченої пенсії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебуває [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 25.11.2008 [PERSON] отримувала пенсію за віком, з 20.01.2011 отримувала пенсію по інвалідності, з 11.05.2023 пенсію за віком. Згідно із заявою від 11.05.2023 про перехід на інший вид пенсії за віком, яка опрацьовувалася за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, перевірку проведено спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, [PERSON] переведено на пенсію за віком. При переведенні на пенсію за віком заявниці безпідставно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2020-2022 роки, оскільки [PERSON] вперше переведена з пенсії по інвалідності на пенсію за віком 25.11.2008. Розпорядженням від 29.11.2024 пенсійна справа №916020123787 [PERSON] приведена у відповідність. Внаслідок чого виникла переплата пенсії в розмірі 35 550,55 грн за період з 11.05.2023 по 30.11.2024. Управлінням були направлені листи від 21.01.2025 року, від 21.02.2025 року на адресу відповідача з повідомленням про наявну переплату пенсії, але до цього часу відповіді не надходило та кошти на рахунок Управління не були повернуті. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 35550,55 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 03.06.2025 цивільну справу направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Полтави. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Полтави від 28.07.2025 справа прийнята до розгляду суддею Москаленко В.В. та відкрите спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надала, відзив на позовну заяву не надала. За таких обставин судом відповідно до ст. ст.280,281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 25.11.2008 [PERSON] , [INFO] , звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, яку їй було призначено відповідним розпорядженням (а.с.18-19) 20.01.2011 [PERSON] , [INFO] , звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення їй пенсії по інвалідності в розмірі за віком, яку їй було призначено відповідним розпорядженням (а.с. 20-21). 11.05.2023 [PERSON] , [INFO] , звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, яку їй було призначено відповідним розпорядженням (а.с. 22-25). Відповідно до витягів з ППВП ПФУ, ПФУ у пенсійній справі 916020123787 прийнято рішення про призначення [PERSON] пенсії за віком та здійснено перерахунки у зв`язку із переходами із виду на вид пенсії (а.с. 26-49) Відповідно до претензії ГУ ПФУ в Полтавській області на ім`я [PERSON] від 21.02.2025 , позивач повідомив відповідача про наявність переплати в розмірі 35550,55 грн., яка виникла за період з 11.05.2023 року по 30.11.2024 року (а.с. 9). До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України. Згідност.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 487/3380/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі № 761/41107/16-а.). Безпідставно набуті кошти, що належать до виплат особі, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. В ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, визначається механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями. Відповідно до п.3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №489/205/16-а та від 03 жовтня 2019 року у справі №487/3380/16-а. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, законом саме на позивача покладено процесуальний обов`язок доведення наявності вказаних вище порушень зі сторони пенсіонера та його вини у надмірній виплаті пенсії. Проте, незважаючи на вказані вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не подано жодного доказу на підтвердження вини відповідача у тому, що йому, ніби то, надміру виплачувалась пенсія та/чи існування зі сторони відповідача будь-яких зловживань, фактів подання недостовірної інформації чи неподання відповідної інформації. Як встановлено судом, недобросовісності з боку набувача пенсії позивачем не доведено, доказів на підтвердження такої не надано, зроблений перерахунок пенсії не пов`язаний з навмисними діями чи навмисною бездіяльністю відповідача, виплати здійснювалися управлінням добровільно. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, витрати у справі слід вважати фактично понесеними. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed