Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

16.01.2025 через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла позовна заява ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить суд: - Стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» загальною сумою 106860,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 13000,00 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором - 62660,00 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 120 календарних днів 31200,00 грн; - Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 13000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 29.11.2023 року по 23.11.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 13000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4179631 від 29.11.2023 року у період з 29.11.2023 року по 26.07.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 62660 грн. У зазначений період Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 0 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених Відповідачем, зазначений в Розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цієї Позовної заяви. Враховуючи зазначене, станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором № 4179631 від 29.11.2023 року склала: тіло кредиту - 13000,00 грн., заборгованість за процентами - 62660,00 грн., загальною сумою 75660,00 грн. Сума заборгованості за Договором розрахована Первісним кредитором в формі поденного Розрахунку заборгованості, у відповідності до умов Договору Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Враховуючи зазначене, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4179631 від 29.11.2023 року загальна сума заборгованості склала 75660,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 13000,00 грн., заборгованості за процентами - 62660,00 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4179631 строк кредиту 360 днів: з 29.11.2023 року по 23.11.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору № 4179631 від 29.11.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 року по 23.11.2024 року (120 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 31200,00 грн. 13000,00 грн * 2.00% = 260,00 грн*120 календарних дні = 31200,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4179631 від 29.11.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 93860,00 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 62660,00 грн., проценти нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 31200,00 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 16.01.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 20.01.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 23.01.2025. Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче засідання. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 17.02.2025 до суду на виконання ухвали суду від 17.02.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази. 17.03.2025 від представника позивача - Дідуха Є.С., через електронний кабінет Електронного суду надійшло клопотання про долучення доказів. 19.05.2025 від представника відповідача - адвоката Омелая Д.В., через електронний кабінет Електронного суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 19.05.2025 представником відповідача - адвокатом Омелай Н.М., через електронний кабінет електронного суду до суду подано клопотання про продовження строку на подання відзиву. Ухвалою суду від 22.05.2025 задавлено клопотання представника відповідача - адвоката Омелая Д.В., про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 22.05.2025 через електронний кабінет Електронного суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Омелай Н.М., про витребування доказів. Ухвалою суду від 22.05.2025 клопотання представника відповідача - адвоката Омелай Н.М., про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву - задоволено частково. Поновлено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотання представника відповідача - адвоката Омелай Н.М., про витребування доказів - задоволено. Витребувано від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: вул.Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, м. Київ, 03045, ел.пошта ufc75334@gmail.com) докази, а саме: - Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у період з 29.11.2023 по 25.07.2024, складену ТОВ «Лінеура Україна» до Договору факторингу № 26/07/2024; - Розрахунок заборгованості за Договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у період з 26.07.2024 по 22.11.2024, складений ТОВ «Українські фінансові операції». 17.06.2025 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2025 надійшли витребувані докази. 17.06.2025 від представника відповідача - адвоката Омелая Д.В., через електронний кабінет Електронного суду надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги позивача не визнають в повному обсязі з наступних підстав. По-перше, сам факт укладання договору споживчого кредиту між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та [PERSON] автоматично не свідчить і про наявність заборгованості за цим договором. Відтак, факт заборгованості має бути окремо доведений допустимими, належними та достовірними доказами. Однак, цим документом не підтверджується ні факт зарахування коштів, ні факт існування заборгованості на час звернення із позовом до суду. Так само не є належним доказом заборгованості й Розрахунок заборгованості. Більш того, з тексту позовної заяви вбачається, що реквізити банківського рахунку позичальника, на який начебто було здійснено перерахування коштів, не вказані, а номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не міститься. Зважаючи на це, банківські реквізити позичальника є невизначеними. По-друге, навіть у випадку доведення позивачем факту перерахування кредитних коштів у сумі 13 тис. грн., розмір нарахованої заборгованості не відповідає дійсності. Зокрема, позивачем вказується, що відповідно до п.1.4.2 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного у п.1.3. Договору, тобто, 360 днів: з 29.11.2023 року по 23.11.2024 року. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, вона повинна розраховуватися за певною формулою. При цьому, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були доповнені п. 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %...». Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 дія пункту 5 розділу I цього Закону (тобто, положення про зниження максимальної денної кредитної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, оскільки згідно з Договором строк кредиту 360 днів: з 29.11.2023 року по 23.11.2024 року, на нього поширюється дія нової редакції Закону України «Про споживче кредитування». Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023: «… Надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону…». Зважаючи на це, розрахунок сум за користування кредитними коштами мав би здійснюватися за 3 видами ставок, які до того ж мають бути вирахувані за формулою, що подана у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: - 2% у період до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 29.11.2023 (перебіг строку розпочинається із 30.11.2023) по 23.12.2023 рр. (24 дні): 24*260=6240 грн. - 2% протягом перших 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 24.12.2023 по 21.04.2024 рр. (120 днів): 120*260=31200 грн. - 1,5% протягом наступних 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 22.04.2024 по 19.08.2024 рр. (120 днів): 120*195=23400 грн. - 1 % після спливу 240 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 20.08.2024 по 23.11.2024 рр. (96 днів): 96*130=12480 грн. Разом заборгованість на думку представника відповідача має становити: 73320,00 грн. 19.06.2025 від представника позивача через електронний кабінет Електронного суду надійшла відповідь на відзив. Позивач не погодився із підставами заперечень проти позову та повідомив наступне. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному Договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та скріплений печаткою Товариства. При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного, Позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Вінницького апеляційного суду № 131/1376/21 від 21 липня 2022 року. Позивач, звернув увагу Суду, що Договір № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладений 29.11.2023 р., що виключає застосування до спірних правовідносин Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Окрім того, відповідно до листа Національного банку України від 19.02.2024 14- 0004/12907 роз`яснено: за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Позивач заперечує проти контр-розрахунків наданих Відповідачем та повністю підтримує розрахунки заборгованості визначені у позовній заяві. 10.07.2025 від представника відповідача - адвоката Омелая Д.В., через електронний кабінет Електронного суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою надання контррозрахунку заборгованості. 04.08.2025 від представника відповідача - адвоката Омелая Д.В., через електронний кабінет Електронного суду надійшло заява про надання власного розрахунку заборгованості. Вважає, що сума заборгованості має складати 86320,00 грн: з яких 13000,00 грн - тіло кредиту; 73320,00 грн - відсотки за користування кредитними коштами. У судове засідання, призначене 09.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Дідух Є.О., у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, 19.03.2025 через електронний кабінет Електронного суду подав до суду відповідь на відзив у якій просив провести розгляд справи без присутності представника позивача (а.с. 230 том 1). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, конверт з повісткою на 09.10.2025 повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 29 том 2). Представник відповідача - адвокат Омелай Д.В., у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, 09.10.2025 через електронний кабінет Електронного суду подав до суду заяву про проведення судового засідання без сторони відповідача (а.с. 30 том 2). Представник відповідача - адвокат Омелай Н.М., у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання була повідомлена завчасно та належним чином, заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.20-29 том 1). Пунктом 1.1. Договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаних при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства. Відповідно до п. 1.2.1,. та 1.3. Договору, сума кредиту 13 000,00 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно з п.1.4., тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,02% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт д о 28.12.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає (пункт 1.5. договору): 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 32 646,25% річних. 1.5.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7 354,46% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає (пункт 1.6. договору): 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 106 600,00 грн. 1.6.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 98 878,00 грн. (пункт договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункт 1.8. договору). Відповідно до п. 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".(пункт 3.1. договору). До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі (пункт 3.2. договору). Пунктами 4.1. та 4.2. визначено, що Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Клієнт має право повністю або частково достроково повернути кредит. Клієнт здійснює платежі за Договором у розмірі та у строки визначені цим Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості згідно зі ст.19 Закону України «Про споживче кредитування, а саме (пункт 4.6. договору): 4.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми Кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. 4.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 4.6.3. у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору. Підпункт 5.1.3. передбачає, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором, або договір факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф (пункт 6.4. договору): 6.4.1. у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 1 950,00 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2 у розмірі 1,10% від суми кредиту, що становить 143,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Штрафні санкції за Договором нараховуються в момент сплати. У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій - штраф протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та Клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень (пункт 6.5. договору). Відповідно до п.9.7. цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариств та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання п електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. (пункт 9.12. договору). Договір містить реквізити сторін, та підписаний одноразовим ідентифікатором 90676 29.11.2023 о 19:38:51 зі сторони [PERSON] (а.с.20-29 том 1). Також, відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора було підписано додаток № 1 до договору №4179631 від 29.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме графік платежів. Відповідно даного графіку, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів- 22.11.2024. Сума кредиту - 13 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 93600 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту відповідно становить 106 600,00 грн (а.с.30), та Паспорт споживчого кредиту. Відповідного до паспорта споживчого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою становлять 98 878,00 грн, за стандартною - 106 600,00 грн (а.с. 17-19 том 1). Також судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит виконало, що підтверджуєтеся довідкою № № 20240726-4133 від 26.07.2024, між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір на переказ коштів, відповідно до якого 29.11.2023 о 19:40:14 на платіжну картку № [NUMBER] , було перераховано кошти в сумі 13 000,00 грн (а.с. 39 том 1). Окрім того, вищевказане підтверджується наданими АТ КБ «ПриватБанк», на виконання вимог ухвали суду від 27.01.2025, доказами. Відповідно до наданої банком інформації картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої виписки руху коштів по його рахунку за період з 29.11.2023 по 08.12.2023 вбачається, що 29.11.2023 відбулося зарахування коштів у сумі 13 000,00 грн (а.с.103-104 том 1). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір про споживчий кредит, розміщений на веб-сайті ТОВ «Лінеура Україна» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). КБ «ПриватБанк», на виконання вимог ухвали суду від 27.01.2025, надав суду докази. Відповідно до наданої банком інформації картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої виписки руху коштів по його рахунку за період з 29.11.2023 по 08.12.2023 вбачається, що 29.11.2023 відбулося зарахування коштів у сумі 13 000,00 грн (а.с.103-104). Сторона відповідача жодними належними та допустимими доказами не спростувала надходження вказаних коштів у сумі 13 000,00 грн, не від первісного кредитора, а від будь-якої іншої фізичної чи юридичної особи. Окрім цього, відповідачем не заперечувався в категоричній формі факт звернення до первісного кредитора та отримання коштів, сторона відповідача, серед іншого, звертала увагу суду на факт того, що позивачем не доведено зазначеного належними та допустимими доказами. Також, вказані особисті данні позичальника [PERSON] , а саме дата народження, серія та номер паспорта, РНОКПП та зареєстроване місце проживання, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача. Зазначену інформацію первісний кредитор міг отримати лише від відповідача. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з відповідачем [PERSON] та надання первісним кредитором коштів у кредит відповідачеві, є більш переконливими та вірогідними. У той час, як доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, письмових поясненнях, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Пунктом 5.1.3. договору передбачена можливість товариства укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором, або договір факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 26.07.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 26/07/2024, у відповідності до якого ТОВ «Українські фінансові операції» отримав право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за користування кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.63-67 том 1). Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № я до договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 75 660,00 грн ,з яких 13 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 62 660,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.35 том 1). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 здійсненого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26.07.2024, остання становить 75 660,00 грн ,з яких 13 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 62 660,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.52-56 том 1). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 здійсненого ТОВ «Українські фінансові операції» за 120 календарних днів (за період з 27.07.2024 по 23.11.2024), сума нарахувань за процентною ставкою 2% становить 31 200,00 грн, по 260 грн в день (а.с. 122-123 том 1). Щодо аргументів представника відповідача про відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості та надмірний розмір нарахованих процентів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із вищенаведених розрахунків заборгованості [PERSON] за договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 здійснених ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» станом на 23.11.2024, остання становить 106 860,00 грн, з яких 13 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 62 660,00 грн - сума заборгованості за відсоткам за користування кредитом нарахованих первісним кредитором, та 31 200,00 грн - сума заборгованості за відсоткам за користування кредитом нарахованих за 120 календарних днів позивачем в межах строку кредитування. Відповідно до умов договору № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 його строк був визначеним - 22.11.2024. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Згідно наданого розрахунку заборгованості, первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків 23.11.2024 на 260,00 грн. Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості дані нарахування здійснювалися не як штрафна санкція, а як відсотки за користування кредитом. А тому, нарахування процентів за користування кредитом 23.11.2024, тобто поза межами строку, погодженого сторонами договору, є безпідставним. Разом з цим, стороною відповідача було надано контррозрахунок заборгованості. Представник відповідача посилався на ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, вона повинна розраховуватися за певною формулою. При цьому, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були доповнені п. 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %...». Зважаючи на це, розрахунок сум за користування кредитними коштами на думку сторони відповідача мав би здійснюватися за 3 видами ставок, які до того ж мають бути вирахувані за формулою, що подана у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: - 2% у період до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 29.11.2023 (перебіг строку розпочинається із 30.11.2023) по 23.12.2023 (24 дні): 24х260=6240 грн. - 2% протягом перших 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів): 120х260=31200 грн. - 1,5% протягом наступних 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів): 120х195=23400 грн. -1 % після спливу 240 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 20.08.2024 по 23.11.2024 (96 днів): 96х130=12480 грн. Разом заборгованість, на думку представника відповідача, має становити: 73320,00 грн за відсотками та 13000,00 грн за тілом кредиту, загалом 86320,00 грн. З огляду на надані розрахунки заборгованості суд зазначає наступне. Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги позивача та стягнення з відповідачки заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку диференційованого розміру денної процентної ставки: - 2% у період з 29.11.2023 по 23.12.2023 (25 днів): 25х260 =6500,00 грн. - 2% протягом перших 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів): 120х260=31200 грн. - 1,5% протягом наступних 120 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів): 120х195=23400 грн. -1 % після спливу 240 днів після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тобто з 20.08.2024 по 23.11.2024 (95 днів): 95х130=12350,00 грн. Отже вимоги позовної заяви у частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню на суму 73 450,00 грн. Загальна сума заборгованості таким чином становить 86 450,00 грн (13000,00 + 73 450,00 = 86 450,00). Щодо посилань сторони позивача на лист Національного банку України від 19.02.2024 14-0004/12907, суд звертає увагу, що даний лист не є нормативними документами та носять лише рекомендаційний характер. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 106 860,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги щодо заборгованості за кредитом доведені частково, та [PERSON] має погасити заборгованість за тілом у розмірі 13 000,00 грн, за простроченими процентами у загальному розмірі 73 450,00 грн. Загальний розмір заборгованості за цими складовими становить 86 450,00 грн. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 4179631 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 у загальному розмірі 86 450,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 000,00 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом у загальному розмірі 73 450,00 грн. В іншій частині позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 758 від 09.01.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.84). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 106860,00 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 86450,00 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 81 % (86450,00 х100%: 106860,00 = 81%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 81%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1962,14грн (2422,40х81%, = 1962,14). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн, що підтверджується, актом приймання-передачі наданих послуг № 4179631 від 11.12.2024 до договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2025 на загальну суму 10000,00 грн, детальним описом робіт (наданих послуг) № 4179631 від 11.12.2024 за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] , договором про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2025, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10 на ім`я Дідуха Євгена Олександровича, (а.с.34, 38, 80-81, 82). Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є справедливим і співмірним. Оскільки, вимоги позивача задоволено на 81%, то судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 8100,00 грн (10 000,00х81%, = 8 100,00). Представник відповідача - адвокат Омелай Д.В., у відзиві на позовну заяву просив винести рішення, яким стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь [PERSON] судові витрати, які будуть остаточно обраховані та підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами до закінчення стадії судових дебатів. Разом з цим, ні представником відповідача - адвокатом Омелаєм Л.В., ні представником відповідача - адвокатом Омелай Н.М., не було подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження понесених [PERSON] судових витрат. На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial