Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку на підставі ухвали судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року надійшла для розгляду вищезазначена позовна заява. Представник позивача просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101713675068001 від 21.04.2024 року у розмірі 104706,52 грн. станом на 16.04.2025 року та судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 21.04.2024 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклала з банком кредитний договір ABH0CT155101713675068001, щодо надання останній кредиту. Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису). У разі, якщо вказані документи підписано за допомогою електронного підпису, то він є аналогом власноручного підпису. У відповідності до п.п. 3-5 кредитного договору ліміт цього договору: 60000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 20.04.2026 року, терміном на 24 місяці. Згідно п. 6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 75,00 річних. Відповідно до п. 7, позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0,00 грн. Станом на 16.04.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 104706,52 грн., яка складається з: 60000 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 39360,95 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 5345,57 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Відповідно до п. 11 заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка»: у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Представник позивача зазначає, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором використовується не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набирав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. На договір споживчого кредиту, укладений з [PERSON] 21.04.2024 вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється (а.с. 3-6). Від представника відповідача адвоката Мальцева Вадима Петровича надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується із позовними вимогами АТ «А-Банк», вважає їх безпідставними та такими, що не гуртуються на належних та допустимих доказах та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. На момент укладення кредитного договору, незважаючи на законодавчо закріплений принцип свободи договору, у відповідача була відсутня реальна можливість узгоджувати з банком будь-які умови, оскільки в банку уже існувала типова форма кредитного договору, яка була ним же і розроблена. До вказаного договору не можливо внести будь-які зміни, за винятком анкетних даних. Відповідач підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», відповідно до якої Анкета-заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-БАНК» становлять Договір про надання банківських послуг. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінюються самим Акціонерним товариством «Акцент-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, позивач не надав до суду разом з позовною заявою Умови та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», які були підписані відповідачем на момент підписання анкети-заяви. Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Пункт 6 кредитного договору (Заява про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101713675068001 від 2024-04-21 року) є несправедливими, оскільки встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми процентів за користування кредитом (75 % на рік). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 10 кредитного договору загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 118422.23 грн. Зазначені умови є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за кредитним договором. Позивач також не надав у якості доказів письмового повідомлення про затримку в оплаті частини позики (кредиту), отже, на думку відповідача, позивач не дотримався процедури повідомлення відповідача про заборгованість, яка виникла за вказаним договором та не повідомив його про таке у письмовому вигляді (в порушення ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування»), а відтак не набув права на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Нарахування пені та відсотків за кредитним договором є порушенням норм чинного законодавства. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконаннягрошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (а.с. 56-60). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 1). Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на мотиви, зазначені у відзиві на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 54). Під час розгляду справи судом заслухано пояснення представника відповідача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 07.10.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.06.2022 року між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до положень вищезазначеної заяви вона разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між нею та AT «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг. [PERSON] просить встановити кредитний ліміт по рахунку на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна 3,4 % на місяць з першого дня користування кредитом. Погодилась з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг, з підписанням якого Договір набуває чинність. Також [PERSON] підписала Запевнення Клієнта до Договору надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною Анкети-заяви до договору банківського обслуговування, відповідно до якого до укладення цієї угоди вона ознайомилась з актуальними Умовами та правилами надання банківських пості АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.corn.ua в повному об`ємі відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а.с. 7-8). 21.04.2024 року, [PERSON] підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101713675068001. Так, останній надано кредит на умовах: - вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; - тип кредиту- кредит строковий; - мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; - сума кредиту 60000,00 грн.; - строк кредиту - 24 місяців з 2024-04-21 р. по 2026-04-20 р. включно. - процента ставка (фіксована) 75 % на рік; - розмір щомісячного платежу 4934,25 грн. - денна процентна ставка становить 0,13%; - платіжна картка, що с доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155133375277; - загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 118422,23 грн.; - погашення заборгованості та кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок [NUMBER] . Пунктом 12 заяви визначено, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості, клієнт сплачує пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту та кожен день прострочки, при цьому пеня та невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Відповідно до п. 18 заяви, відповідач підтвердила, що до укладення цієї угоди вона ознайомилась з актуальними Умовами та правилами надання банківських пості АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.corn.ua в повному об`ємі відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Ця заява, разом Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту між нею та AT «А-БАНК» становлять договір. Також в цей же день відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», відповідно до якого сторони погодили основні умови кредитування (а.с. 8 на звороті -11). Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» виконало свої зобов`язання за договором та надало [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмір 60000,00 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок, що підтверджується меморіальним ордером № TR.35406004/24577/65455 від 21.04.2024 року (а.с. 13). На підтвердження наявності у відповідача [PERSON] перед позивачем заборгованості за кредитним договором № ABH0CT155101713675068001 від 21.04.2025 року позивачем надано виписку по кредиту та розрахунок заборгованості станом на 16.04.2025 року. Загальна заборгованість відповідача складає 104706,52 грн., з яких: 60000,00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 39360,95 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 5345,57 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. При цьому, прострочена заборгованість в розмір 27,78 грн. існувала лише у період 27.05.2024-21.06.2024, в подальшому прострочена заборгованість відсутня (13 на звороті - 14). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати заборгованості, відповідно до кредитного договору № ABH0CT155101713675068001 від 21.04.2025 року у загальному розмірі 104706,52 грн. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. Паспорт споживчого кредиту та Заяву про надання послуги «Швидка готівка» підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуваї електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документом здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Також відповідно до ст. 8 Закону: юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України). Частиною четвертою статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Особливості регулювання\~правовідносин за\~договорами споживчого\~кредиту передбачені\~також Законом\~України «Про захист прав споживачів». Згідно з частиною п`ятою статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до п. 10 кредитного договору загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 118422.23 грн. Отже, зазначені умови є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за кредитним договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 363/1834/17 від 13.07.2022 сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування пені та відсотків за кредитним договором є порушенням норм чинного законодавства. Позивачем порушено ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає: у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Зважаючи на те, що прострочена заборгованість відсутня, позивач не надав у якості доказів вимогу про дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, про що позивач прямо зазначає у позовній заяві, суд вважає, що позивачем не дотримано процедури повідомлення відповідача про заборгованість, яка виникла за вказаним договором. В порушення ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», позивач не повідомив відповідача належним чином про порушення умов договору, а відтак не набув права вимоги про дострокове стягнення заборгованості. Щодо розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101713675068001 від 21.04.2024 року станом на 16.04.2025 (а.с. 12 з обороту) суд зазначає наступне. Вимоги до оформлення документів визначено ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», що затверджений Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144. Так, п. 5.20. визначено, що текст документа має містити інформацію, заради фіксування якої його було створено, і стосується того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту документа. Текст документа оформлюють у вигляді суцільного зв`язного тексту, анкети, таблиці або із поєднанням цих форм. Для друкування текстів документів потрібно використовувати гарнітуру Times New Roman та шрифт розміром 12-14 друкарських пунктів. Допустимо використовувати шрифт розміром 8-12 друкарських пунктів для друкування реквізитів «Довідкові дані про юридичну особу», «Код юридичної особи», «Відомості про виконавця документа», виносок, пояснювальних написів до окремих елементів тексту документа тощо (п. 2.2). У той же час, позивачем надано копію в нечитабельному вигляді, розмір шрифту явно не відповідає вимогам ДСТУ, що унеможливлює встановлення змісту інформації, заради зафіксування якої було створено такий документ. Отже, суд не приймає до уваги вищезазначений доказ. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed