Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання вказаної дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 жовтня 2018 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено позивачкою до виконавчої служби. У зв`язку з істотним збільшенням споживчих цін, потребою більшого догляду за дитиною та її матеріального утримання з урахуванням її віку, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів, які стягуються з відповідача, внаслідок чого позивачка вважає за необхідне змінити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання дитини за рішенням суду та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, але до суду від представника позивачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2400,00 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати неповнолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеській області (а. с. 6). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 23 липня 2018 року між сторонами розірвано шлюб, зареєстрований 01 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеській області (а. с. 9-10, 11). Згідно виконавчого листа, який виданий 12 грудня 2018 року на виконання рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року, яким з [PERSON] (а. с. 53-54), відповідача у справі, на користь [PERSON] (а. с. 5), позивачки у справі, стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а. с. 7). Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні в Арцизькому відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 8). З довідки\~№ 606\~від 18\~квітня 2025\~року,\~виданої Арцизькою\~міською радою,\~вбачається,\~що малолітня\~дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою у справі, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Відносно малолітньої дитини сторін [PERSON] \~проводилось медичне\~обстеження,\~що підтверджується\~медичними висновками\~(а.\~с.\~13,\~18,\~19).\~ [PERSON] , відповідач у справі, займає посаду фахівця з логістики ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Єврогруптранс», його сукупний дохід за період з березня 2025 року по серпень 2025 року склав 48249,93 грн. (а. с. 49). Між [PERSON] , відповідачем у справі, та [PERSON] 17 березня 2020 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 березня 2020 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 51). [PERSON] , відповідач у справі, також є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження від 18 березня 2021 року, виданих Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 50, 52). За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частини 1, частини 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом держувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку з підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Судом встановлено, що позивачка на обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів, послалась на обставину, що стягувані аліменти у сумі 1700,00 грн. не відповідають рівню цін, інфляції та навіть здійснена їх індексація не призводить до визначення аліментів в належному розмірі, якого було б достатньо для утримання неповнолітньої дитини згідно її потребами за віком, що призвело до неможливості утримувати позивачкою самостійно спільну дитину сторін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який стягується з [PERSON] , відповідача у справі, на користь [PERSON] , позивачки у справі, на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягає зміні відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову про зміну розміру аліментів, стягнутих за виконавчим листом № 492/1627/18 від 12 грудня 2018 року, виданим Арцизьким районним судом Одеської області, у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~1700,00\~грн.,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~з наступною\~індексацією відповідно\~до закону,\~щомісячно,\~починаючи з\~05\~жовтня 2018\~року і\~до досягнення\~повноліття [PERSON] ,\~тобто до\~ [INFO] ,шляхом визначення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2400,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Позивачка не надала суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, чим не виконала вимоги статей 12, 81 ЦПК України. Аналізуючи вищезазначені норми права, з`ясувавши встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд не приймає до уваги долучені позивачкою письмові докази: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11 жовтня 2024 року, копії чеків, квитанцій, накладних (а. с. 8, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 40-47), оскільки зазначені документи відповідно до статті 182 СК України не підпадають під обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, та не є належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку зі зміною розміру стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання їх малолітньої дитини за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року, суд дійшов висновку, що виконавчий лист, виданий з примусового виконання вказаного рішення підлягає відкликанню з виконання. Суд зазначає, що вказане рішення не є перешкодою для застосування в подальшому положень статті 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, за заявою вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням може бути змінений. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів. Беручи до уваги, що [PERSON] , позивачка у справі, на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із зазначеним позовом 10 червня 2025 року, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивачки про збільшення розміру аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial