Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Донецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у якому просила стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь грошові кошти у сумі 496 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суму, сплачену нею у зв`язку з наданням юридичної допомоги в розмірі 110 000,00 грн та судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] працювала в КЛПУ «Родинська міська лікарня» з 06 червня 2017 року на посаді головного лікаря. 26 грудня 2018 року Покровським ВП ГУ НП в Донецькій області щодо [PERSON] розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12018050410002210 за частиною другою статті 191 КК України. Процесуальне керівництво здійснювалося Красноармійською місцевою прокуратурою. 27 березня 2019 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської службової діяльності слідчого відділу Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Кузнєцовим О.С. за погодженням з прокурором Красноармійської місцевої прокуратури Савенко В.В., [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України. 02 квітня 2019 року за наслідками розгляду клопотання слідчого, погодженого з прокурором, ухвалою слідчого судді Красноармійського міського суду Донецької області до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном дії до 02 червня 2019 року. Красноармійською місцевою прокуратурою 30 травня 2019 року затверджено обвинувальний акт про вчинення [PERSON] злочину, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, та направлено до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області для розгляду по суті. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2022 року по справі № 235/3689/19, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2024 року, [PERSON] визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення злочину. Таким чином, кримінальне переслідування здійснювалося 62 місяці. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] заподіяно моральної шкоди, а саме безпосередньо у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, внаслідок чого позивач два місяці була обмежена у свободі пересування та вільного спілкування. Вказані обставини спричинили порушення нормального життєвого ритму, планів, постраждала ділова репутація позивача, зруйновано плани кар`єрного зростання, працевлаштування. Внаслідок моральних та душевних страждань погіршилося здоров`я, позивач неодноразово перебувала на лікуванні, вимушена регулярно вживати лікарські засоби. Рідні та близькі позивача також зазнали стресу, порушився їх звичний та нормальний ритм та спосіб життя. Безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності стало початком боротьби за свої права, яка супроводжувалася труднощами та неправдою з боку правоохоронних органів, та тривала п`ять років. У засобах масової інформації з`явилася значна кількість повідомлень про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, що вплинуло на ділову репутацію. Позивач тяжко переживала події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, її переслідувало почуття образи, несправедливості, усвідомлення факту знущання та глузування над її особистістю, приниження честі та гідності, невпевненості у своєму майбутньому, переживання за благополуччя родини. Після кожного виклику до правоохоронних органів та після кожного судового засідання позивач ставала знервованою, втрачала душевну рівновагу, страждала на безсоння та головну біль, відбувалося підвищення артеріального тиску. З посиланням на положення статей 2, 23, 1174, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначила, що має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки кримінальне правопорушення припинено з реабілітуючи підстав. Відповідачем у даній категорії справ є держава, яка діє через відповідні органи, а відшкодування моральної шкоди має здійснюватися за рахунок державного бюджету України. Оскільки розмір мінімальної заробітної плати станом на час розгляду справи складає 8 000,00 грн, мінімальний встановлений законом розмір заподіяної моральної шкоди складає 496 000,00 грн (62 місяці * 8 000,00 грн). З урахуванням положень статті 3 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначила, що має право на відшкодування суми, сплаченої за надання юридичної допомоги, укладеним із адвокатом, який представляв її інтереси у кримінальному провадження та під час судового розгляду. За договором про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року [PERSON] сплачено адвокату 110 000,00 грн. З огляду на викладене просила позов задовольнити, стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 496 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 110 000,00 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки. 28 листопада 2024 року (вхід. від 29 листопада 2024 року № 65812) до суду надійшла заява представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Мещаненко Д.І., про надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами на електронну адресу. 29 листопада 2024 року (вхід. від 02 грудня 2024 року № 66280) до суду надійшло клопотання представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області, про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву, продовжено відповідачу - Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області, строк на подання відзиву на позов, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Мещаненко Д.І., про продовження процесуального строку, продовжено відповідачу Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області строк на подання відзиву на позов. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 09 грудня 2024 року (вхід. № 67658) представник відповідача - Донецької обласної прокуратури, прокурор Лівобережної окружної прокуратури Косогова Т.С., подала заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. 11 грудня 2024 року до суду від представника відповідача - Донецької обласної прокуратури, прокурора Лівобережної окружної прокуратури Косогової Т.С., надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року вирішено перейти до розгляду справи за позовом [PERSON] до Донецької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, стягнення суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі на 19 лютого 2025 року о 12 год. 15 хв. 17 грудня 2024 року (вхід. № 69349) від представника відповідача - Донецької обласної прокуратури, прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області Косогової Т.С., до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник зазначила, що з огляду на положення статті 1176 ЦК України, статей 1, 3, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», для розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди законодавством передбачено спеціальну формулу. За кожен місяць безпідставного перебування під судом та слідством громадянинові має виплачуватися одна мінімальна заробітна плата. Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом України про державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до абзацу 3 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 грн. [PERSON] знаходилася під слідством та судом 5 років 1 місяць 20 днів або 61,65 місяця: з 27 березня 2019 року (дата повідомлення про підозру) по 16 травня 2024 року (дата набрання вироком законної сили). Таким чином, розмір відшкодування має визначатися за формулою «1 600 грн * кількість місяців перебування під слідством та судом». З огляду на викладене, у [PERSON] виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 98 640,00 грн (61,65 місяців * 1 600 грн). Позивачкою не наведено аргументованих доводів щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі більшому, ніж гарантованому державою. В ході досудового розслідування кримінального провадження № 12018050410002210 будь-які рішення чи дії прокуратури щодо [PERSON] незаконними в судовому порядку не визнавались і навіть не оскаржувались учасниками кримінального провадження. При цьому, доказів на підтвердження фактів неможливості реалізації планів кар`єрного росту і працевлаштування, знущання і глузування, приниження честі і достоїнства [PERSON] до суду не надано. Позивачка не зазначає, як саме змінився спосіб її життя в період перебування під слідством і судом та в чому полягали додаткові зусилля для організації життя. За обставинами кримінального провадження № 12018050410002210 [PERSON] під час досудового розслідування та судового розгляду не затримувалася, під вартою не перебувала, від посади не відсторонювалася, тобто могла вільно пересуватися, реалізовувати життєві плани. Ураховуючи викладене, вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 496 000,00 грн є безпідставно завищеною. Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні представник зазначила, що витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, підлягають розподілу саме під час розгляду кримінального провадження, а не в межах позову, заявленого в порядку цивільного судочинства. У позивача відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, оскільки витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом (статті 125-126 КПК України), їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Позивачка не надала доказів понесення нею витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 110 000,00 грн. Відтак підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні № 12018050410002210 відсутні. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу дорогу по справі № 755/20016/24 представник зазначила, що для підтвердження здійснення витрат за надання правової допомоги позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 04 листопада 2024 року, додаток до договору про надання правничої допомоги від 12 червня 2023 року, додаток від 04 листопада 2024 року № 1 до договору про надання правничої допомоги, додаток від 04 листопада 2024 року № 2 до договору про надання правничої допомоги, акт про оплату послуг від 04 листопада 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Янюка В.Ю., ордер серії ДН № 032514 від 28 березня 2019 року. Водночас, не надано доказів фактичної сплати таких витрат. Таким чином, підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у даній справі відсутні. З урахуванням викладеного, просила позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки відшкодування моральної шкоди у розмірі 98 640,00 грн, у задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 23 грудня 2024 року (вхід. від 23 грудня 2024 року № 70597) до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Мещаненко Д.І, яка зазначила, що у провадженні слідчого відділу Покровського ВП ГУНП в Донецькій області перебувало кримінальне провадження № 12018050410002210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснювала група прокурорів Красноармійської місцевої прокуратури. 27 березня 2019 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, а саме в умисному заволодінні коштами бюджету Покровської міської ради шляхом зловживання службовим становищем. 02 квітня 2019 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду до підозрюваної [PERSON] застосовано запобіжний захід - особисте зобов`язання строком на два місяці, тобто до 02 червня 2019 року. У подальшому запобіжний захід відносно [PERSON] не продовжувався, під час судового розгляду повторно не обирався. 11 квітня 2019 року слідчим СВ Покровського ВП ГУНП в Донецькій області винесено постанову про зупинення кримінального провадження у зв`язку з хворобою підозрюваної [PERSON] 14 травня 2019 року кримінальне провадження відновлено. Обвинувальний акт відносно [PERSON] 28 травня 2019 року спрямовано до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2022 року у справі № 235/3689/19, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2024 року, [PERSON] визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною другою статті 191 КК України та виправдано за недоведеності в її діянні складу кримінального правопорушення. Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2024 року в касаційному порядку не оскаржувалася. ГУНП в Донецькій області не заперечує факт наявності у позивача права на відшкодування шкоди. Однак, враховуючи статтю 12, частини першу, другу статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» та пункту 17 Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затверджене спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, позивачем не дотримано вимоги визначенні у статті 12 Закону та Положення. У свою чергу, зазначені вище норми законодавства є обов`язковими не тільки для органу досудового розслідування, прокуратури чи суду, а й для позивача. Отже, позов задоволенню не підлягає. Позивач обґрунтовує розмір моральної шкоди наявністю моральних і душевних страждань. Притягнення її до кримінальної відповідальності призвело до порушення нормального життєвого ритму, планів, постраждала її ділова репутація, зруйновані плани кар`єрного росту, працевлаштування. Однак, позивачем не наведено аргументованих доводів щодо неможливості реалізації планів на життя, планів кар`єрного росту і працевлаштування. До того ж, позивачем жодним чином не зазначено як саме змінився її життєвий ритм. Так само не було надано до суду доказів на підтвердження фактів знущання та глузування над особистістю [PERSON] , приниження честі та гідності. Під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, а також його судового розгляду, [PERSON] не затримувалась, під вартою не перебувала, від посади не відсторонювалась, тобто ніхто не обмежував позивача реалізовувати свої життєві та кар`єрні плани, до того ж остання не втрачала можливості заробітку та не була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначене свідчить про невідповідність посилань позивача обставинам справи. За таких підстав, розмір відшкодування, заявлений позивачем, є необґрунтованим та завищеним. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12018050410002210 та його судового розгляду відповідно до копій ордера від 28 березня 2019 року серії ДН № 032514, актів виконаних робіт від 30 травня 2019 року, 15 лютого 2022 року, 20 травня 2024 року. У договорі про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року не зазначено, у якій конкретній справі позивачу надається допомога, та з його змісту вказане встановити не надається можливим. Умови Договору не містять визначення вартості однієї години роботи адвоката, а отже і розрахунків погодинної вартості правничої допомоги наданої у справі. Також Договором визначено, що клієнт зобов`язується оплатити послуги адвоката. Відповідно до акту виконаних робіт від 15 лютого 2022 року, вартість участі у проведенні всіх судових засіданнях, проведення допиту свідків та підсудної, подання клопотань, подання доказів, виконання інших повноважень захисника підсудної, підготовка та проголошення промови сторони захисту у судових дебатах, становить 60 000,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 20 травня 2022 року, вартість участі у проведенні всіх судових засіданнях, проведення допиту свідків у суді апеляційної інстанції, виконання інших повноважень захисника виправданої, підготовка та проголошення промови сторони захисту у судових дебатах за наслідками апеляційного розгляду, становить 20 000,00 грн. При цьому, ані у Договорі, ані у Актах не зазначено про погодинну вартість такого представництва. За таких підстав є незрозумілою та необґрунтованою вартість кожної виконаної послуги. Отже недоведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, належних доказів фактичного понесення таких витрат не надано. Процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, підлягають розподілу саме під час розгляду кримінального провадження, а не в межах позову, заявленого в порядку цивільного судочинства. Підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні № 12018050410002210 відсутні. Також представником відповідача викладено заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 755/20016/24, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу понесення витрат, їх фактичності, неминучості та обґрунтованості розміру, тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає. З огляду на викладене у задоволенні позову просили відмовити. 23 грудня 2024 року (вхід. від 23 грудня 2024 року № 70421) представник позивача [PERSON] - адвокат Янюк В.Ю., подав до суду відповідь на відзив Донецької обласної прокуратури. Представник зазначив, що позиція представника Донецької обласної прокуратури щодо необхідності застосування розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1 600,00 гривень, є помилковою. Стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 грн, не підлягає застосуванню при вирішенні спору у цій справі. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є, в розумінні статей 56, 62 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статей 1167, 1176 ЦК України «виплатою», а відтак, підстави для застосування положень частини другої статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» відсутні. Представник відповідача безпідставно вважає, що підстави для відшкодування позивачу суми, сплаченої у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні у даній справі відсутні, оскільки витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, підлягають розподілу саме під час розгляду кримінального провадження, а не в межах позову, заявленого в порядку цивільного судочинства, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом (статті 125-126 КПК України), позивачка не надала доказів понесення нею витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 110 000,00 грн. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Встановивши факт понесення витрат у зв`язку з наданням юридичної допомоги, суд повинен стягнути витрати саме за час перебування під слідством і судом. Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону. На підтвердження витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні позивачем надано копії копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Янюка В.Ю.; ордер від 28 березня 2019 року серії ДН № 032514, договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року, згідно якого оплата за ці послуги відповідно до п. 4.1 Договору складає суму, передбачену актом виконаних робіт. Також до суду акти виконаних робіт від 30 травня 2019 року, 15 лютого 2022 року, 20 травня 2024 року, 28 березня 2019 року, згідно яких оплата та цим договором адвокату фактично здійснена позивачем 30 травня 2019 року в сумі 30 000,00 грн, 15 лютого 2022 року у сумі 60 000,00 грн та 20 травня 2024 року у сумі 20 000,00 грн, та всього сплачено адвокату 110 000,00 грн. Законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. Наявні всі підстави для відшкодування позивачу сум, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, оскільки сукупність наявних в матеріалах справи письмових доказів (договору, додатків до договору з переліком послуг та розрахунком), актів про оплату послуг) свідчить про надання адвокатом правничої допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи, надані до суду документи є достатніми та допустимими доказами понесення позивачем витрат на правову допомогу, реальності таких витрат та співмірності виконаної адвокатом роботи, яка тривала майже 5 років. Також представник зазначив, що виходячи із положень статей 12, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», факт надання послуг правничої допомоги підтверджується договором про надання адвокатських послуг (підтверджує факт адвокатських відносин та обумовлену їх вартість), платіжними дорученнями, квитанціями або іншими документами щодо оплати послуг за цим договором. Для підтвердження здійснення витрат за надання правової допомоги позивачкою до суду надано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Янюка В.Ю., ордер, а також договір про надання правничої допомоги з адвокатом Янюком В.Ю від 04 листопада 2024 року, згідної якого останнього уповноважено представником позивачки з наданням певного обсягу повноважень у зв`язку з розглядом даної цивільної справи. Оплата за ці послуги відповідно до додатків № 1 та 2 складає 15 000,00 гривень, яка є фіксованою сумою та здійснена позивачкою 04 листопада 2020 року відповідно до акту про оплату послуг, згідно якого адвокат одержав від неї оплату за надану правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Матеріали справи містять копію договору про надання правничої допомоги. Додатки до цього договору, які є його невід`ємною частиною, містять розрахунок витрат на правничу допомогу та опис послуг. Крім того, в матеріалах справи наявна копія акту про оплату послуг від 04 листопада 2024 року про сплату позивачкою 15 000,00 грн за послуги надані адвокатом Янюком В.Ю. за договором від 04 листопада 2024 року. Вказані документи є достатніми доказами понесення позивачкою витрат на правничу допомогу, реальності таких витрат та співмірності виконаної адвокатом роботи. З огляду на викладене, можна вважати доведеними позивачем витрати на правову допомогу. 27 грудня 2024 року (вхід. від 30 грудня 2024 року № 71413) до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Янюк В.Ю., надійшла відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Донецькій області, де зазначив, що позиція відповідача не відповідає матеріалам справи та вимогам Закону. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Висновок про те, що право на відшкодування моральної шкоди необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу повідомлення про підозру до набрання виправдувальним вироком законної сили, викладено у постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 759/2707/18, які підтримані у постанові Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі № 953/3527/20. Право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № 266/94-ВР виникає в особи у випадку повної реабілітації. Оскільки відповідно до вироку суду від 14 лютого 2022 року [PERSON] було визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення цього кримінального правопорушення, тобто кримінальне переслідування припинено з реабілітуючих підстав, остання має право на відшкодування моральної шкоди у порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Оскільки у період незаконного та безпідставного перебування під слідством та судом факт завдання позивачці моральної шкоди презюмується та його мінімальний розмір встановлений законом, наявні правові підстави для відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 496 000,00 грн. Крім того, представник відповідача безпідставно вважає, що підстави для відшкодування позивачу суми, сплаченої у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні у даній справі відсутні. Жодним законодавчим актом України не передбачено таких вимог до документів, якими обґрунтовується понесення витрат на правничу допомогу. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Встановивши факт понесення витрат у зв`язку з наданням юридичної допомоги, суд повинен стягнути витрати саме за час перебування під слідством і судом. Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні позивачем надано копії копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Янюка В.Ю.; ордер від 28 березня 2019 року серії ДН № 032514, договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року, згідно якого оплата за ці послуги відповідно до п. 4.1 Договору складає суму, передбачену актом виконаних робіт. Також до суду надано акти виконаних робіт від 30 травня 2019 року, 15 лютого 2022 року, 20 травня 2024 року, 28 березня 2019 року, згідно яких оплата та цим договором адвокату фактично здійснена позивачем 30 травня 2019 року в сумі 30 000,00 грн, 15 лютого 2022 року у сумі 60 000,00 грн та 20 травня 2024 року у сумі 20 000,00 грн, та всього сплачено адвокату 110 000,00 грн. Законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. У даній справі наявні всі підстави для відшкодування позивачу сум, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, оскільки сукупність наявних в матеріалах справи письмових доказів (договору, додатків до договору з переліком послуг та розрахунком), актів про оплату послуг) свідчить про надання адвокатом правничої допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи, надані до суду документи є достатніми та допустимими доказами понесення позивачем витрат на правову допомогу, реальності таких витрат та співмірності виконаної адвокатом роботи, яка тривала майже 5 років. Щодо заперечень відповідача стосовно наявності підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 755/20016/24 представник зазначив, що матеріали справи містять копію договору про надання правничої допомоги. Додатки до цього договору, які є його невід`ємною частиною, містять розрахунок витрат на правничу допомогу та опис послуг. Крім того, в матеріалах справи наявна копія акту про оплату послуг від 04 листопада 2024 року про сплату позивачкою 15 000,00 грн за послуги надані адвокатом Янюком В.Ю. за договором від 04 листопада 2024 року. Вказані документи є достатніми доказами понесення позивачкою витрат на правничу допомогу, реальності таких витрат та співмірності виконаної адвокатом роботи. З огляду на викладене, можна вважати доведеними позивачем витрати на правову допомогу. 19 лютого 2025 року у підготовчому засіданні протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 травня 2025 року на 11 год. 30 хв. Відповідно до розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва Коровича О.С. від 19 березня 2025 року № 156 щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2025 року, справу передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року цивільну справу № 755/20016/24 прийнято до провадження судді Хромової О.О., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у даній справі на 14 травня 2025 року на 12 год. 00 хв. 09 травня 2025 року (вхід. від 13 травня 2025 року № 26988) до суду від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Мещаненко Д.І., надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 12 травня 2025 року (вхід. № 26720) представник позивача [PERSON] - адвокат Янюк В.Ю., подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Янюк В.Ю., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Мещаненко Д.І., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Підготовче засідання з розгляду цивільної справи, призначене на 14 травня 2025 року на 12-00 год. в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, вирішено проводити в режимі відеоконференції. Роз`яснено представнику відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Мещаненко Д.І., про її участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 14 травня 2025 року підготовче засідання відкладено до 02 липня 2025 року до 12 год. 00 хв., у зв`язку із неявкою позивача та її представника. Також протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Мещаненко Д.І., про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 20 травня 2025 року (вхід. від 21 травня 2025 року № 28833) до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Янюка В.Ю., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Янюка В.Ю., про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, вирішено судові засідання з розгляду цивільної справи, призначені в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, проводити в режимі відеоконференції. Роз`яснено адвокату Янюку В.Ю., про його участь судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 27 червня 2025 року (вхід. від 30 червня 2025 року № 37509) через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Казарян В.М., про участь у судовому засіданні призначеному на 02 липня 2025 року на 12-00 год. в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Казарян В.М., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, вирішено підготовче засідання з розгляду цивільної справи, призначене на 02 липня 2025 року на 12-00 год. в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, проводити в режимі відеоконференції. Роз`яснено представнику відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Казарян В.М., про її участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 02 липня 2025 року у підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Янюк В.Ю., позов підтримав, заяв та клопотань по справі не має, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечував. Також заявив усне клопотання про участь у судових засіданнях по справі у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Представник відповідача - Донецької обласної прокуратури, прокурор Закревська А.В., зазначила, що позовні вимоги визнають частково, заяв та клопотань по справі не мають, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечувала. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Казарян В.М., проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечувала, заяв та клопотань по справі не має. Також заявила усне клопотання про участь у судових засіданнях по справі у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Казарян В.М., про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Також протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Янюка В.Ю., про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Представникам роз`яснено про їх участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 липня 2025 року на 15-30 год. 30 липня 2025 року у судовому засіданні завершено стадію з`ясування обставин справи та дослідження матеріалів справи. За клопотанням представників відповідачів у судовому засіданні оголошено перерву перед стадією судових дебатів до 01 жовтня 2025 року до 16-00 год. 01 жовтня 2025 року у судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Янюк В.Ю., вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - Донецької обласної прокуратури - прокурор Закревська А.В. позов просила задовольнити частково, з огляду на пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області - Казарян В.М., у задоволенні позову просила відмовити у зв`язку із його необґрунтованістю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. З довідки від 29 березня 2019 року № 4, виданої Комунальною лікувально-профілактичною установою «Родинська міська лікарня», [PERSON] працює в КЛПУ «Родинська міська лікарня» з 15 серпня 1990 року: з 15 серпня 1990 року по 30 вересня 1994 року на посаді лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, з 01 жовтня 1994 року по 06 червня 2017 року на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта, з 07 червня 2017 року по 20 грудня 2018 року на посаді головного лікаря, з 21 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року на посаді лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, з 01 лютого 2019 року - на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта. Згідно характеристики від 31 березня 2019 року, виданої ОСББ «Миру-11», м. Родинське», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з грудня 1997 року. За час проживання проявила себе як добропорядна, чуйна, хороша сусідка. Приймає активну участь у житті дому та благоустрою прибудинкової території. Небайдужа до наяних проблем у мешканців дому. Має активну громадську позицію. Відповідальна. Конфліктів із сусідами не має. Також в матеріалах справи міститься характеристика [PERSON] від 29 березня 2019 року, видана КЛПУ «Родинська міська лікарня» відповідно до якої, [PERSON] у 1989 році закінчила Донецький державний медичний інститут за спеціальністю «Гігієна, санітарія та епідеміологія» та отримала кваліфікацію «Лікаря-гігієніста, епідеміолога». З 10 листопада 1986 року по 22 липня 1987 року працювала палатною медсестрою відділення новонароджених Обласної клінічної лікарні імені Калініна. З 06 вересня 1989 року по 30 липня 1990 року працювала лікарем-інтерном-лаборантом в Обласній клінічній лікарні імені Калініна. З 15 серпня 1990 року працює в КЛПУ «Родинська міська лікарня»: з 15 серпня 1990 року по 30 вересня 1994 року на посаді лікаря-лаборната клініко-діагностичної лабораторії, з 01 жовтня 1994 року по 06 червня 2017 року на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта, з 07 червня 2017 року по 20 грудня 2018 року на посаді головного лікаря, з 21 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року на посаді лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, з 01 лютого 2019 року - на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії, лікаря-лаборанта. З січня 2011 року по червень 2017 року очолювала профспілковий комітет КЛПУ Родинської міської лікарні. За час роботи зарекомендувала себе кваліфікованим лікарем, досягла хороших якісних результатів у роботі. Приділяє велику увагу зниженню захворюваності шляхом застосування новітніх форм і методів діагностики. До роботи ставиться сумлінно, працьовита. Працює над собою, підвищує свої знання, слідкує за новинами медичної літератури. Має вищу кваліфікаційну категорію. Має організаторські здібності. Вимоглива до себе та підлеглих. Користується заслуженою повагою серед працівників та відвідувачів лікарні, має активну громадську позицію. Порушень трудової дисципліни та стягнень не має. Активно приймає участь у суспільному житті лікарні. Також до матеріалів справи долучено копії грамот та подяк, виданих на ім`я [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 грудня 2018 року Покровським ВП ГУ НП в Донецькій області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за № 12018050410002210 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України. 27 березня 2019 року Покровським ВП ГУ НП в Донецькій області, за погодженням з Красноармійською місцевою прокуратурою, [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, про що свідчить копія повідомлення про підозру від 27 березня 2019 року, що міститься в матеріалах справи. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2019 року по справі № 235/2331/19 за наслідками розгляду клопотання лейтенанта поліції Щербініна Є.М., погодженого з прокурором Красноармійської місцевої прокуратури Філоновим О.О., про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні підозрюваної [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, ухвалив застосувати до підозрюваної [PERSON] запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на два місяці та покласти на підозрювану [PERSON] такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого СВ Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з міста Родинське та м. Покровськ Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, 4) утриматись від спілкування зі свідками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Підозрюваній [PERSON] роз`яснено, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Строк дії ухвали - по 02 червня 2019 року включно. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 16 квітня 2019 року № 2308/302 [PERSON] у період з 03 квітня 2019 року по 16 квітня 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Покровській центральній районній лікарні. Згідно виписки від 13 травня 2019 року із медичної картки стаціонарного хворого № 2892/450 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Покровській центральній районній лікарні у період з 26 квітня 2019 року по 13 травня 2019 року. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2022 року по справі № 235/3689/19 [PERSON] визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною другою статті 191 КК України та виправдано за недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2024 року по справі № 235/3689/19 вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12018050410002210, яким [PERSON] визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за недоведеності, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, залишено без змін. В матеріалах справи також містяться паперові копії публікацій в інтернет виданнях від 27 грудня 2018 року та від 11 червня 2019 року, що містять негативну характеристику особи [PERSON] , як головного лікаря Родинської міської лікарні, та інформацію про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Також з матеріалів справи встановлено, що 28 березня 2019 року між адвокатом Янюком В.Ю. та клієнтом [PERSON] укладено договір/доручення про надання правничої допомоги, відповідно до якого клієнт доручив та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у всіх державних, комунальних, приватних та інших підприємствах, установах, організаціях, громадських організаціях, у тому числі в установх та підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, у всіх місцевих та регіональних прокуратурах та їх відділах та відділеннях, структурних підрозділах Генеральної прокуратури України, Державного бюро розслідувань, Державною фіскальної служби, в інших правоохоронних органах та їх слідчих підрозділах, в органах державної виконавчої служби, а також вести від імені клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законодавством позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, свідку, стягувачу або скаржнику, стороні виконавчого провадження без будь-яких обмежень відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», захищати інтереси клієнта у адміністративних та цивільних справах у кримінальному провадженні, в тому числі під час досудового розслідування та судового провадження, справах про адміністративні правопорушення (пункт 1.1 договору). За послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком до даного договору (пункт 4.1). Також до матеріалів справи долучено копію ордера від 28 березня 2019 року серії ДН № 032514, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 28 березня 2019 року № б/н, на представництво [PERSON] у всіх судових органах та судах у зв`язку із розслідуванням та розглядом кримінального провадження № 12018050410002210 за частиною другою статті 191 КК України. Відповідно до Акту від 30 травня 2019 року виконаних робіт адвоката Янюка В.Ю. про надані послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року, укладеного з [PERSON] , за період з 28 березня 2019 року по 30 травня 2019 року, адвокатом Янюком В.Ю., у період з 28 березня 2019 року по 30 травня 2019 року надані послуги [PERSON] в якості її захисника у кримінальному провадженні № 12018050410002210 за частиною другою статті 191 КК України зі стадії оголошення їй підозри до стадії передачі обвинувального акту до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, а саме ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку статті 221 КПК України, участь в розгляді судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, участь у проведенні допиту підозрюваної, витребування шляхом здійснення адвокатських запитів та доручення до матеріалів кримінального провадження документів та характеризуючи матеріалів, виконання інших повноважень захисника у даному кримінальному провадженні, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку статті 290 КПК України. Вартість наданих послуг складає 30 000,00 грн. Клієнт сплатив адвокату на умовах договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року гонорар за вищевказані надані адвокатом послуги у сумі 30 000,00 грн, а адвокат прийняв від клієнта у якості оплати за вищевказані послуги гонорар у сумі 30 000,000 грн, що підтверджується цим актом, який надається клієнту у підтвердження сплати гонорару. Згідно із копією Акту від 15 лютого 2022 року виконаних робіт адвоката Янюка В.Ю. про надані послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року, укладеного з [PERSON] , за період з 03 червня 2019 року по 14 лютого 2022 року адвокатом Янюком В.Ю., у період з 03 червня 2019 року по 14 лютого 2022 року надані послуги [PERSON] в якості її захисника у кримінальному провадженні № 12018050410002210 за частиною другою статті 191 КК України (справа № 235/3689/19) на стадії судового розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, а саме участь у проведенні всіх судових засідань, проведення допиту свідків та підсудної, подання клопотань, подання доказів, виконання інших повноважень захисника підсудної, підготовка та проголошення промови сторони захисту у судових дебатах. Вартість наданих послуг складає 60 000,00 грн. Клієнт сплатив адвокату на умовах договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року гонорар за вищевказані надані адвокатом послуги у сумі 60 000,00 грн, а адвокат прийняв від клієнта у якості оплати за вищевказані послуги гонорар у сумі 60 000,000 грн, що підтверджується цим актом, який надається клієнту у підтвердження сплати гонорару. З копії Акту від 20 травня 2024 року виконаних робіт адвоката Янюка В.Ю. про надані послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року, укладеного з [PERSON] , за період з 02 листопада 2022 року по 16 травня 2024 року адвокатом Янюком В.Ю., у період з 28 березня 2019 року по 30 травня 2019 року надані послуги [PERSON] в якості її захисника у кримінальному провадженні № 12018050410002210 за частиною другою статті 191 КК України (справа № 235/3689/19) на стадії апеляційного розгляду Дніпровським апеляційним судом, а саме ознайомлення та підготовка заперечень на апеляційну скаргу прокурора, участь у проведенні всіх судових засідань, проведення допиту свідків у суді апеляційної інстанції, виконання інших повноважень захисника виправданої, підготовка та проголошення промови сторони захисту у судових дебатах за наслідками апеляційного розгляду. Вартість наданих послуг складає 20 000,00 грн. Клієнт сплатив адвокату на умовах договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2019 року гонорар за вищевказані надані адвокатом послуги у сумі 20 000,00 грн, а адвокат прийняв від клієнта у якості оплати за вищевказані послуги гонорар у сумі 20 000,000 грн, що підтверджується цим актом, який надається клієнту у підтвердження сплати гонорару. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини п`ятої статті 9, частини шостої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, частини п`ятої статті 5 Конвенції кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в статтях 56, 62 Конституції України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та статтях 1167, 1176 ЦК України. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, провадження № 61-1132св22). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21). Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, у тому числі, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. За змістом статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. У частинах четвертій та п`ятій статті 4 указаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно із частинами другою, третьо статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі (див. постанову Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17, провадження № 61-8102св21). Разом із цим, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Отже, визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, а обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суди,

Outcome: approved