Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Приватне акціонерне\~товариство «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» (\~далі Товариство)\~звернулось в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просило стягнути\~з відповідача\~ виплачене\~Товариством страхове\~відшкодування за\~ шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі - 134 387,38 грн.. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги обгрунтовує тим, що 03.08.2023 року в м. Луцьк на вул. Шевченка,13 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "TOYOTA RAV 4" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 321011, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспотний засіб [PERSON] отримав механічні пошкодження. Відповідача [PERSON] постановою Луцького міськрайонного суду Рівненської області від 30.08.2023 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. Водночас між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспортного засобу № 04/23-Т/Вл, згідно якого Товариство взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження автомобіля "TOYOTA RAV 4" д.н.з. [NUMBER] . Таке відшкодування було виплачено для [PERSON] у сумі 134 387,38 грн.. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, то Позивач має право зворотньої вимоги до нього, позаяк здійснило виплату страхового відшкодування для [PERSON] , за збиткі спричинені ДТП. в сумі 134 387 грн.38 коп. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2025 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін . (а.с. 52) Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в поданій до суду заяві, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. (а.с55). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , в судовому\~засідання пояснив, що дійсно мала місце ДТП з участю автомобілів, якими керували він та [PERSON] .. Разом з тим відповідач вважає, що в обставинах, за яких сталася ДТП його провина є сумнівною і не може бути основною причиною цієї пригоди. Водночас відзиву на позов відповідач не подав, доводів і даказів на їх підтвердження, які б спростовували чинність постанови Луцького міськрайонного суду Рівненської області від 30.08.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а також його вини у вищезазначеній ДТП, не навів і до суду не подав. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 03.08.2023 року в м. Луцьк на вул. Шевченка,13 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "TOYOTA RAV 4" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 321011, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспотний засіб [PERSON] отримав механічні пошкодження. При цьому, як видно з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована відповідно до вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". \~ \~ \~ \~ [PERSON] постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2023 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, позаяк причиною ДТП стали його винні дії, що виразились у порушенні вимог п.п.10.11,10.1 Правил дорожнього руху. \~ \~ \~ \~За наведених обставин правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються наступними нормами матеріального права. \~ \~ \~ \~Так, згідно з п.38.2.1, п.38.1 ст. 38 З.У. "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Такими особами є учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності. Ці особи звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] відноситься до осіб згідно з переліком, визначеним 13.1 статті 13 З.У. "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а, отже, не звільняється від обов`язку сплатити виплачену суму страхового відшкодування страховику, або МТСБУ. Відповідно до ч.2 статті 1187\~Цивільного кодексу\~України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.\~27\~Закону\~України\~«Про страхування» та статті 993\~Цивільного\~кодексу\~України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 статті 1191\~ЦК\~України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192\~ЦК\~України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, встановивши, що [PERSON] допустив подію дорожньо-транспортної пригоди, яка є предметом дослідження у цій справі і , при цьому, ця подія відбуласяз його вини та під час керування ним не застрахованим транспортним засобом, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для покладення на останнього обов`язку відшкодувати сплачену позивачем для потерпілої суму страхового відшкодування відповідно до ст.993 ЦК України . Відповідно до документальних відомостей, наявних у справі, за страховим випадком, що входить до предмета дослідження у цій справі, було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 134 387,38 грн. ( а.с.25-32) Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума виплаченого страхового відшкодування у вищезазначеному розмірі. А, відтак позов Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» до\~ [PERSON] про\~стягнення страхового\~відшкодування підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що складаються з витрат по оплаті судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, ст. ст 15, 16, 1166, 1187ЦК України, п.38.2 ч. 38.1 ст. 38 З.У. "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved