Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У серпні 2025 року представник [PERSON] адвокат Боярський Віталій Сергійович через підсистему «Електронний суд» звернувся із позовом до [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 52027 грн. 17 коп., та інфляційні витрати у розмірі 3444 грн. 51 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 16.01.2019 року у справі №522/10003/18 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду з 07.06.2018 року та до досягнення дитини повноліття, а саме [INFO] . Як зазначено позивачем, 03.05.20219 року Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 59003221. За твердженням позивача, [PERSON] періодично здійснював сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, однак з липня 2024 року будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та тривалий час офіційно не працює. Внаслідок невиконання [PERSON] рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16.01.2019 року у справі №522/10003/18 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з липня 2024 року по 29.07.2025 року в розмірі 52027 грн. 17 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам по ВП № 59003221 від 29 липня 2025 року. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 13.08.2025 року у справі №521/13935/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про підтримання позовних вимог, в якій представник позивача просить розглядати справу за позивача та його представника, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, що судом розглянуте та задоволене. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був сповіщений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Також суд зазначає, що згідно ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів та інфляційних витрат, з відмовою в іншій частині, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9082. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Приморського\~районного суду\~міста Одеси\~від 16.01.2019\~року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду з 07.06.2018 року та до досягнення дитини повноліття, а саме [INFO] . 03 травня 20219 року другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 59003221. Згідно із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Хаджибейського відділу виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіною А.Я. встановлено розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 29.07.2025 року у розмірі 52027 грн. 17 коп. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів та інфляційні витрати. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останньою сум пені, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно із положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] , народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9082. Згідно заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30.11.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В подальшому, як встановлено судом рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 16.01.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду з 07.06.2018 року та до досягнення дитини повноліття, а саме [INFO] . Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Хаджибейського відділу виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіною А.Я. встановлено розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 29.07.2025 року у розмірі 52027 грн. 17 коп. Відтак, у даному разі, як вбачається судом із наявних матеріалів цивільної справи позивач, за доводами позову просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня 2024 року по липень 2025 року. Розглядаючи позовні вимоги в цій частині по суті позовних вимог суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21), від 09.11.2022 року у справі № 754/4461/21 (провадження 61-5660св22), від 08.03.2023 року у справі № 461/7406/18 (провадження № 61-2009св22) та від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи наведені вище вимоги законодавства та судову практику у подібних правовідносинах, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено несвоєчасність сплати відповідачем аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини відповідно до судового рішення, у зв`язку із чим, вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів є обґрунтованими. При цьому, відповідачем у даній справі не доведено суду відсутності його вини у простроченні сплати аліментів на користь позивачки. Разом з тим, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд вважає його помилковим, а тому, виконавши власний арифметичний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів станом на\~07.10.2025 року\~(включно), який виглядає наступним чином: Липень 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: 1.Платіж: зараховано 4 132,83 грн. з платежу 4 132,83 грн. від 30.09.2024 р. Кількість днів прострочення: 60 днів (01.08.2024-29.09.2024) Пеня: 1%*60*4 320,00=2 592,00 грн. 2.Інші платежі відсутні Кількість днів прострочення: 373 дні (30.09.2024-7.10.2025) Пеня: 1%*373*187,17=698,14 грн. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів:\~2 592,00\~+698,14\~=3 290,14\~грн. Серпень 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 402 дні (01.09.2024-7.10.2025) Пеня: 1%*402*4 320,00=17 366,40\~грн. Вересень 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 372 дні (01.10.2024-7.10.2025) Пеня: 1%*372*4 320,00=16 070,40\~грн. Жовтень 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 341 день (01.11.2024-7.10.2025) Пеня: 1%*341*4 320,00=14 731,20\~грн. Листопад 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 311 день (01.12.2024-7.10.2025) Пеня: 1%*311*4 320,00=13 435,20\~грн. Грудень 2024 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 280 днів (01.01.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*280*4 320,00=12 096,00\~грн. Січень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 249 днів (01.02.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*249*4 320,00=10 756,80\~грн. Лютий 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 221 день (01.03.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*221*4 320,00=9 547,20\~грн. Березень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 190 днів (01.04.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*190*4 320,00=8 208,00\~грн. Квітень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 160 днів (01.05.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*160*4 320,00=6 912,00\~грн. Травень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 129 днів (01.06.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*129*4 320,00=5 572,80\~грн. Червень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 99 днів (01.07.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*99*4 320,00=4 276,80\~грн. Липень 2025 року Нараховані аліменти: 4 320,00 грн. Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів: Платежі відсутні Кількість днів прострочення: 68 днів (01.08.2025-7.10.2025) Пеня: 1%*68*4 320,00=2 937,60\~грн. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів: 3 290,14\~+\~17 366,40\~+\~16 070,40\~+\~14 731,20\~+\~13 435,20\~+\~12 096,00\~+\~10 756,80\~+\~9 547,20\~+\~8 208,00\~+\~6 912,00\~+ 5 572,80+\~4 276,80\~+\~2 937,60\~= 125 200,54\~грн. Загальна сума заборгованості за аліментами:\~52 027,17 грн. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з липня 2024 року по липень 2025 року, та враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, визначених позивачем, стягненню потребує неустойка у визначеному позивачем розмірі 101994 грн. 68 коп., однак такий розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, а тому, до стягнення з відповідача на користь позивача належить 52027 грн. 17 коп. Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів за період з липня 2024 року по липень 2025 року, суд зазначає таке. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошові зобов`язання, відповідальність за невиконання яких встановлено ст. 625 ЦК України, передбачають, насамперед, наявність договірних правовідносин. Так, у контексті ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), та це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Водночас, як встановлено судом, з рішення суду, у даному випадку про стягнення аліментів на утримання дитини, зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК України. Крім того, передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність (компенсаційні витрати) за невиконання грошового зобов`язання не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини сторін у даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, до яких положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовуються. У даному разі, Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені (ст. 196 СК України). При цьому, суд зауважує, що за загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами. Чинним законодавством України питання про нарахування при простроченні сплати аліментів врегульоване положеннями ст. 196 СК України, яка є спеціальною нормою по відношенню до інших норм права, в тому числі і до ст. 625 ЦК України. У вказаній нормі законодавцем чітко розмежовані наслідки прострочення сплати аліментів від наслідків прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Зокрема, у разі прострочення сплати аліментів для боржника встановлена відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення. Натомість, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину встановлена відповідальність у вигляді виплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також нарахування 3 % річних із простроченої суми. Тобто, із вказаної норми вбачається, що законодавцем чітко розмежовано негативні наслідки порушення строків виконання обов`язків батьків. А саме, при простроченні оплати додаткових витрат на дитину - сплачуються встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Водночас, при простроченні сплати аліментів - сплачується пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто, застосування вимог ст. 625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат і 3% річних на суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства. Крім того, в самій ст. 625 ЦК України зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій. Отже, до зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дитини, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 3444 грн. 51 коп. належить відмовити, з огляду на безпідставність позовних вимог. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України) Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими, з огляду на що, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені та інфляційних втрат слід задовольнити частково, з відмовою у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат у нарахованому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмір 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial