Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

13.11.2020 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просили стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП у розмірі 7918,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., матеріальну шкоду, завдану малолітній дитині [PERSON] у розмірі 2943,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а разом 60862,50 грн.; на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1654,50 грн., моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а всього 26564,50 грн., на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 19.01.2021 року до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивачі просили суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП у розмірі 1192,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., матеріальну шкоду, завдану малолітній дитині [PERSON] у розмірі 2543,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а разом 33736,00 грн.; на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000 грн., на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн На обгрунтування\~позову зазначили,\~що 28.08.2020 року [PERSON] (далі - Позивач 1) їхав на автомобілі ВАЗ 2104 державний ресстраційний номер [NUMBER] через смт. Пісочин, Харківська область з своєю дружиною [PERSON] (далі за текстом - Позивач 2) та донькою [PERSON] , [INFO] . Власником вищевказаного автомобіля є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Наразі, автомобіль ВАЗ 2104 державний реєстраційний номер: [NUMBER] за усною домовленістю знаходиться у Позивача 1. Приблизно о 17 годині у вищевказаному населеному пункті відбулася дорожня-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля та автомобіля DAEWOO LANOS державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Водій DAEWOO LANOS не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2104 державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з Постановою Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/5613/20 від 22.09.2020 винною особою у ДТП було визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП Позивачу 1, Позивачу 2 та донці Позивачів було завданого шкоду здоров?ю. Факт виклику карети швидкої допомоги підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516662 від 28.08.2020. Жодна з перелічених осіб не була госпіталізована, було рекомендовано усім трьом потерпілим звернутися до лікарні для проведення обстежень.У зв?язку з тим, що [PERSON] є малолітньою особою, в її інтересах у даній справі виступають батьки, які є законними представниками відповідно до ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді відповідно їхні батьки. Витрати на лікування Позивача 1 підтверджуються товарними та фіскальними чеками, що додаються до позовної заяви на суму 7918 грн. 50 коп. Витрати на лікування Позивача 2 підтверджуються товарними та фіскальними чеками, що додаються до позовної заяви на суму 1300 грн. 00 коп. Витрати на лікування доньки [PERSON] підтверджуються товарними та фіскальними чеками, що додаються до позовної заяви на суму 2543 грн. 50 коп. 3 огляду на те, що 15.12.2020 Позивачу 1 було відшкодовано матеріальну шкоду, завдану здоров?ю, на підставі договору страхування А0/1725340 від 20.09.2019 у розмірі 6726 грн. 00 коп., Позивачу 2 у розмірі 2487 грн. 50 коп., тобто всю матеріальну шкоду завдану здоров?ю. Сума страхового відшкодування є більшою аніж передбачено позовною заявою, подано. 13.11.2020, так як до страхової компанії Позивач 2 надала додаткові чеки, що підтверджують витрати на лікування адже лікування ще триває. Позивачу 1 було відшкодовано страховою компанією не повну суму матеріальних збитків завданих здоров?ю, з урахуванням цього матеріальна шкода завдана Позивачу 1 складає 1192 грн. 00 коп. Оскільки позивачі не мають достатньо підтверджених відомостей щодо законної підстави на керування транспортним засобом відповідачем [PERSON] , позивачі вважають за необхідне заявити позовні вимоги солідарно до власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] в момент ДТП та до винної у ДТП особи. Стосовно відшкодування моральної шкоди зазначають, що позивачу 1 були спричинені моральні страждання через стресову ситуацію внаслідок ДТП, що суттєво погіршило його якість життя, перебування малолітньої дитини в момент ДТП, переживання та страх за її здоров`я, тяжкі психічні та моральні страждання від отриманих травм, негативні емоції та переживання, які призвели до втрати душевного спокою та значного погіршення здоров`я, істотне погіршення нормальних життєвих зв`язків, неможливість використання транспортного засобу за призначенням, що вимагає значних додаткових зусиль для організації повсякденного життя, душевні страждання, пов`язані з тим, що позивач 1 не міг проводити час з рідними через біль, який перешкоджав у спілкуванні із ними. Через ушкодження шийного відділу хребта [PERSON] не взмозі довго перебувати у сидячому положенні, тому не має можливості ані сідати за кермо, ані перебувати на робочому місці. Лікарі не можуть підтвердити позитивні прогнози на лікування і повідомляють, що реабілітація буде важкою, що тягне за собою матеріальні затрати та витрати часу, який би він міг проводити із сім`єю, а неможливість працювати повний робочий день значно скорочує заробітну плату. Позивачу [PERSON] також було спричинено моральні страждання, пов`язані зі страхом за своє життя та життя та здоров`я чоловіка і малолітньої дитини, стресовою ситуацією внаслідок ДТП, необхідністю змінити своє нормальне життя у зв`язку із отриманими травмами. Малолітній дитині були завдані моральні страждання, що виражаються у глибоких переживаннях, погіршенні психологічного стану дитини, постійни х болей, неможливість спілкування зі своїми ровесниками внаслідок отриманих травм. До ДТП родина вела активний спосіб життя, а зараз не можуть займатися спортом разом. В результаті ДТП погіршився їх психологічний стан, що завдало моральних страждань, які тривають і по сьогоднішній день. Завдану моральну шкоду вони оцінюють у 75000 грн. по 25000 кожному. Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу зазначає, що Рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 встановлені наступні ціни на послуги: усні консультації з вивченням документів- від 500 грн., надання правової інформації письмове, письмове роз`яснення з правових питань від 1000 грн., складання позовної заяви у майнових спорах-від 1600 грн., участь у суді першої інстанції у майнових спорах- від 6000 грн. Для надання правничої допомоги з позивачами було укладені Договори з АО «ГАРДІУМ» №080109/20 від 08.09.2020 та №080209/20 від 08.09.2020. За зазначеними договорами позивачі повинні сплатити передбачену Договором суму коштів по 6000 грн. кожний, яку просить стягнути солідарно з відповідачів. [PERSON] подав заперечення на позов, в яких просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що він не є власником автомобіля DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] , і не має відношення до ДТП. Автомобіль приблизно за 9 місяців до ДТП був проданий попереднім власником його дружиною і перереєстрований на нового власника, до якого він також не має жодного відношення. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.09.2020 року винним у ДТП визнано [PERSON] , який має нести відповідальність за завдану шкоду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначене підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.02.2021 року було замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . 15.06.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.09.2020 року винним у ДТП визнано [PERSON] , який керував належним на праві власності [PERSON] автомобілем. [PERSON] уклала договір оренди на належного їй на праві власності автомобіля DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] і передала право керування, ремонту, технічного обслуговування орендованого автомобіля, оформлення полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності перед третіми особами [PERSON] . Таким чином транспортний засіб був у повному розпорядженні [PERSON] , а отже належним відповідачем є [PERSON] , а не [PERSON] . Крім того, розмір матеріальних збитків, спричинених ДТП, не обгрунтований належним чином, оскільки суду не надано висновки судово-медичної експертизи. Кошти на лікування захворювання серця, які витрачав [PERSON] , ніяк не травматичного походження і не могли бути отримані під час дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, до участі у справі у якості відповідачів повинні бути залучені страховики автомобілів, які є учасниками ДТП-Моторне (транспортне) страхове бюро України та ПрАТ «ХСМК», оскілки цивільно-правова відповідальність попереднього власника автомобіля DAEWOO LANOS була застрахована на підставі Полісу №АО/1725340, строк дії якого з 25.09.2019 по 25.09.2020, а ДТП сталося 28.08.2020. Також вважає, що в якості відповідача повинен бути залучений водій іншого транспортного засобу [PERSON] . Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості, а також залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Витрати з надання правничої допомоги по 6000 грн. на кожного позивача вважає недоведеними, оскільки договір між позивачем та адвокатом був розірваний достроково за ініціативою позивачів, отже послуги з надання правничої допомоги виконані не в повному обсязі та акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги сторонами складений не може бути. Більш того, у відповідності до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у випадку дострокового розірвання договору про надання професійної правничої допомоги адвокат має повернути частину сплаченого авансом гонорару. Але позивачі не надали доказів того, що сума їм була повернута адвокатом. Крім того, у позові зазначено, що у зв`язку із розглядом справи позивачами понесені витрати на правову допомогу по 6000 грн. кожний. Ця вимога суперечить принципу співмірності, оскільки від імені позивачів подано лише одну позовну заяву і не зрозуміло чому за одну і ту ж послугу мають бути стягнуті по 6000 кожному. Отже розмір витрат на правничу допомогу є недоведеним, неспівмірним та необгрунтованим, оскільки неможливо визначити, який розмір гонорару реально сплачено адвокату, тому в їх стягненні слід відмовити. З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147\~Закону України\~«Про судоустрій\~та статус\~суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного\~суду Полтавської\~області від\~29.12.2023\~року зазначену\~цивільну справу\~- передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.08.2024 року провадження у справі було відкрите і призначене до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.05.2025 року підготовче засідання закрито і справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON] адвокат Березовський Є.В. позов підтримали, просили його задовольнити з викладених підстав у позовній заяві і заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання і шляхом оголошення на офіційному веб сайті Судової влади України. Жодних клопотань від нього на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встанови наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області від 22.09.2020 року по справі №635/5613/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. В постанові суду зазначено, що 28 серпня 2020 року о 17-20 на вул.Полтавське шосе 82 в сел.Пісочин Харківського району Харківської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2104, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодженні із матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень\~ЦПК України\~вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Як убачається із полісу №АО/1725340 на момент вищевказаної ДТП транспортний засіб «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «ХСМК», строк дії з 26.09.2019 року по 25.09.2020 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб ВАЗ 2104, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.12.2019 року між ТОВ «Автоконсалтінг Україна» та [PERSON] остання придбала автомобіль ЗАЗ LANOS державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач [PERSON] просить суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я у розмірі 1192,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., на підтвердження якої надав протокол МРТ дослідження головного мозку від 01.09.2020, результати комп`ютерної томографії шийного відділу хребта від 01.09.2020, консультативний висновок спеціаліста від 03.09.2020, результати огляду сімейного лікаря в КНП «ЦПМД №2 Харківського району» від 03.09.2020, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №686/2882 від 10.09.2020, консультативний висновок спеціаліста кардіолога від 10.09.2020, протокол КНП ХОР «ОКЛ» дослідження ехокардіографія від 10.09.2020, протокол №228 КНП ХОР «ОКЛ» нейрофізіологічних досліджень від 10.09.2020, результати комп`ютерної томографії в КНП ХОР «ОКЛ» від 10.09.2020, консультативний висновок спеціаліста невропатолога від 10.09.2020, консультативний висновок нейрохірурга від 11.09.2020, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №686/2882, довідку сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Коротич ЦПМП №2 Харківського району від 05.10.2020, копію квитанції №473127 04.09.2020 на суму 1300 грн. за МРТ головного мозку, на суму 800 грн. за КТ хребта від 01.09.2020, копії чеків на придбання ліків на суму 5116,50 грн., квитанцію про благодійні внески на суму 297 грн. В подальшому до матеріалів справи були долучені виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] №1224, №2882, №9.2590/266, №522, №534, індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю №1226/1260, консультація спеціаліста від 21.09.2024, консультативні висновки спеціаліста від 03.09.2020, від 02.11.2020, результати огляду сімейного лікаря від 03.09.2020, довідку МСЕК серії 12 ААГ№959123 про встановлення [PERSON] 3 групи інвалідності з 20 серпня 2024 року у зв`язку із загальним захворюванням, протоколи МРТ від 01.09.2020. Крім того [PERSON] просить суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я його малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2543,50 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн., на підтвердження чого надав виписку із медичної карти амбулаторного хворого №6455 від 31.08.2020, консультативний висновок спеціаліста КНП ХОР «ОКЛ» від 31.08.2020, консультативний висновок лікаря КНП «МКЛ №30» ХМР за №31 від 01.09.2020, консультативний висновок нейрохірурга КНП «МКЛШНМД ім.проф.О.І.Мещанінова» від 02.09.2020, висновок томографії в КНП «МКЛШНМД ім.проф.О.І.Мещанінова» від 02.09.2020, консультативний висновок невролога ОДКЛ №1 від 25.09.2020, дані електроенцефалографічного дослідження МЦ «Екомед» від 25.09.2020, копії чеків на придбання ліків на суму 2107,50 грн., рахунок на ЕЕГ, РЕГ, ЕХО-ЕГ в сумі 600 грн., квитанцію про благодійні внески на суму 500 грн., корінець медичного висновку №52/342 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 17.03.2023, копію посвідчення серії [NUMBER] дитини з інвалідністю [PERSON] . [PERSON] на підтвердження позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 25000 грн. надала консультативний висновок лікаря-спеціаліста нейрохірурга від 28.08.2020, висновок МРТ від 02.09.2020, КТ шийного відділу хребта від 01.09.2020, результати огляду сімейного лікаря КНП «ЦПМД №2 Харківського району» від 24.09.2020, квитанцію про благодійні внески на суму 500 грн., копію чека за МРТ хребта на суму 800 грн. Як встановлено із матеріалів справи та пояснень позивачів, ПрАТ «ХСМК» перерахувало 15.12.2020 на рахунок позивачів страхове відшкодування в сумі 6726,00 грн. та в сумі 2487,50 грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 1 березня 2013 року №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Тлумачення\~ст. 1187 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою. Як убачається з положень ст.1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:\~\~1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;\~\~2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;\~\~3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.\~\~Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Стосовно відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо (ч.1 ст.1199 ЦК України). Відповідно до постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~6\~від 27\~березня 1992\~року «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди» витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, речей догляду за потерпілим визначаються на підставі рецептів лікарів, довідок або рахунків про їх вартість. Позивачі зазначають, що відшкодування шкоди повинно бути покладено солідарно на власника автомобіля [PERSON] і на винну у ДТП особу [PERSON] в розмірі обгрунтованих витрат, понесених на їх лікуванням, що пов`язані з діагностикою, лікуванням та придбанням лікарських засобів. Відповідач [PERSON] посилається на те, що водій [PERSON] керував автомобілем DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] , і тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та, з вини якої сталася ДТП, а тому покладення солідарного обов`язку на власника автомобіля не ґрунтується на нормах матеріального права. Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «ХСМК» на підставі полісу №АО/1725340. Згідно зі статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~від 01.07.2004року №1961-IV(далі Закон\~№ 1961-IV),\~ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно пункту 23.1.статті 23 Закону № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий\~фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У абзаці 1 пункту 22.1.\~статті 22 Закону\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У абзаці 1 пункту 22.1.\~статті 22 Закону\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно доп.24.1 статті 24 Закону\~№ 1961-IV\~у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовується обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою,\~лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті ДТП, є шкода (в тому числі моральна) пов`язана з лікуванням потерпілого, тимчасовою втратою ним працездатності. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Як зазначають позивачі, 15.12.2020 року ПрАТ «ХСМК» здійснила їм страхове відшкодування за договором страхування АО/1725340 від 20.09.2019 року в сумі 6726,00 грн. та 2487,50 грн. Відповідно до полісу №АО/1725340 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн., на підтвердження чого позивачі надали скріншоти переказів грошових коштів. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15. Позивачами не доведено, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, і у страхувальника виник обов`язок щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди. Суд позбавлений можливості із наданих поивачами скріншотів встановити, яка сума збитків була заявлена позивачами і на відшкодування яких витрат позивачів були сплачені позивачам суми і кому вони були перераховані. Надані копії чеків підтверджують витрати на обстеження і придбання ліків до сплати страхового відшкодування позивачам. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за їх необгрунтованістю. Стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Позивачі просять стягнути на їх користь по 25000 гривень моральної шкоди. Відповідно до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тлумачення статей 11 та 1167\~ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У силу ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995р. №4\~(із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до вимог п. 5 та\~п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України\~при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України) Суд, встановивши обставини справи та дослідивши надані на підтвердження відповідних обставин докази, з урахуванням принципів розумності та справедливості, заподіяння позивачам та їх дитині болю, стресу, зміну укладу та ритму її життя та тривалого розладу здоров`я внаслідок ДТП, необхідності проходити обстеження та лікування, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на їх користь моральної шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивачів та їх дитини, характер та обсяг її страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких вони зазнали, ступінь вини відповідача [PERSON] , та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь позивачів завдану їм моральну шкоду і моральну шкоду, завдану їх дитині у розмірі по 25000 грн. на кожного. Підстави для відшкодування моральної шкоди з [PERSON] відсутні, скільки у відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Крім того позивачі просили стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 6000 кожному. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 цієї статті). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 цієї статті). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих\~послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають\~\~бути документально підтверджені та доведені. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Необхідність доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи 10 На підтвердження понесених витрат позивачами надано до суду лише договори про надання правової допомоги №0809/20 від 08.09.2020 та №080109/20 від 08.09.2020, укладений з Адвокатським об`єднанням «ГАРДІУМ», а також додано копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю Журавель Д.М. та копії ордеру про надання правової допомоги адвокатом Журавель Д.М. [PERSON] та [PERSON] . Так в договорах зазначено за надану відповідно до п.1.1 цього Договору правову допомогу клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 6000 грн. Як вбачається із заяви [PERSON] від 20.02.2021 року між адвокатом Журавель Д.М. та позивачами були розірвані договори про надання правничої допомоги, про що повідомлено адвокатське об`єднання «ГАРДІУМ». Отже із наданих позивачами документів неможливо встановити, який обсяг правничих послуг був наданий позивачам, та їх вартість, що суперечить вимогами ст.137 ЦПК України, тому суд не вбачає підстав для відшкодування позивачам витрат на правову допомогу. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. від сплати якого позивачі були звільнені.

Outcome: partial