Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 січня 2019 року у Дніпровському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 103, так як сімейне життя не склалось, в сім`ї почали виникати сварки і непорозуміння. Відповідачка приховує деякі обставини свого життя, що призвело до розпаду сім`ї. Просить шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подала. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2019 року у Дніпровському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 103, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 22 січня 2019 року (а.с.3); мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23 травня 2017 року (а.с.11), свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22 січня 2019 року (а.с.9). Сторони є баготодітною сім`єю, що стверджується Довідкою № 4 від 04 грудня 2024 року виданою Управлінням соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації Хмельинцької області (а.с.13) та зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.5-6, 10, 12, 14, 18-19). Позивач є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серія [NUMBER] від 15 березня 2016 року (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Отже, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, спору поділ майна та про місце проживання дітей між ними немає. Тому суд знаходить, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін та неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved