Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю " Діджи Фінанс" звернувся до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд: 1) поновити строк позовної давності для подання позову до гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200179952 від 28.12.2014 року; 2) стягнути з гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість з договором № 200179952 від 28.12.2014 року у загальному розмірі 42465,47 грн., як складається з: суми заборгованості - 32451,50 грн., суми інфляційних втрат 7095,99 грн, суми 3% річних 2917,98 грн., з підстав зазначених у позові. Представник позивача в судове засідання не прибув, про причии неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак п.п. 4, 5 прохальної частини позовної заяви просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідачем, у відповідності до вимог\~ЦПК України, подано до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Просить суд у правничій допомозі відмовити. Також додала актовий запис про шлюб з якого видно, що вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв"язку із укладенням шлюбу 17.06.2022 року. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд враховує, що відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв"язку із укладенням шлюбу 17.06.2022 року, що видно з копії актового запису про шлюб. З позовної заяви та матеріалів справи видно, що 28.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200179952 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) ПАТ «Банк Михайлівський» надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10750,00 грн., з встановленим строком користування з 28.12.2014 р. по 28.12.2019 р., а відповідач зобов?язався повернути отриманні кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7 5M від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі N? 910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними " з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі за договором № 200179952 від 28.12.2014 року. Таким чином, ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов?язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови договору № 200179952 від 28.12.2014 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому,\~ право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даній справі встановлено, що договір укладено з відповідачем 28.12.2014 року. Сума кредиту 10750,00 грн., строк кредиту 12 місяців; процентна ставка (річних) - 68,8 %. Мета кредиту - на споживчі потреби. Відтак, сторони погодили істотні умови договору позики. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою процентів за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Діджи\~Фінанс" в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 10477,36 грн. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 12 місяців. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір процентів, відповідно до умов договору, становить 7396,00 грн. за період з 19.05.2024 року по 24.08.2024 року, виходячи з розрахунку: 10750 грн. (отримані кредитні кошти) * 68,8% (річна процентна ставка), і саме така сума підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача. З позовної заяви видно, що розмір заборгованості за кредитом відповідача перед позивачем складає 10477,36 грн. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі кредитного договору і часткове визнання позовних вимог відповідачем, тому, окрім тіла кредиту\~10477,36 грн., на користь позивача підлягає стягненню й заборгованість за процентами в сумі 7396,00 грн., що в сукупності становить 17\~873,36\~грн., а відтак, позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України: «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові». Як визначено ч. 3 ст. 267 ЦК України: «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення». Відповідач не звертався до суду із такою заявою, а тому судом така не застосовується. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір\~справляється: за\~подання до\~суду позовної\~заяви та\~іншої заяви,\~передбаченої процесуальним\~законодавством; за\~подання до\~суду апеляційної\~і касаційної\~скарг на\~судові рішення,\~заяви про\~перегляд судового\~рішення у\~зв`язку\~з нововиявленими\~обставинами,\~заяви про\~скасування рішення\~третейського суду,\~заяви про\~видачу виконавчого\~документа на\~примусове виконання\~рішення третейського\~суду та\~заяви про\~перегляд судових\~рішень Верховним\~Судом України; за\~видачу судами\~документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи вимоги статті 141 ЦПК України й наслідки розгляду справи судом, а саме часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1017 грн. 41 коп. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн., то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1-3 ст.137 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3\~статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір № 26 про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано: 1) копію Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року (а.с.42); 2) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 7000,00 грн. (а.с. 41); 3) копію Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14.08.2025 року (а.с. 34); 4) копія додаткової угоди до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 року (а.с.37). Однак, позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), а тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed