Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Волноваського міського ради № 10 від 31.05.1978 року позивачу було виділено земельну ділянку площе 500 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, після чого було укладено договір від 06.06.1978 року про надання у безстрокове користування даної земельної ділянки та надано дозвіл на початок робіт по забудові житлового будинку. 20.12.1984 року Волновахске бюро технічної інвентаризації зареєстрували та затвердили технічну документацію на житловий будинок загальною площею 76,80 кв.м., яка складається з житлової площі 44,40 кв'.м., підсобної площі 16,20 кв.м., службової площі 16, 20 кв.м. на праві приватної власності за адресою [ADDRESS] . 21.12.1984 року Волновахске бюро технічної інвентаризації надав зведений акт вартості забудови як власнику позивачу за адресою [ADDRESS] , яка склала 11099,00 грн. 28.12.1984 року рішенням виконавчого комітету Волновахскої міської ради затверджено акт прийняття приватного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок збройної агресії РФ проти України, позивач був вимушенмй покинути своє постійне місце проживання та будинок за адресою [ADDRESS] , та переїхати до іншого місця для тимчасового проживанні, а саме [ADDRESS] 24.04.2025 року року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про отримання витягу з державного реєстру на право власного на житловий будинок, на що отримав відповідь, що в державному реєстрі майнових прав відсутня інформація про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та надано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 23.05.2025 року, та роз`яснено заявнику, що для здійснення реєстраційних дій в державному реєстрі по реєстрації права власності на житло необхідно отримати від Волновахского бюро технічної інвентаризації письмове підтвердження про зареєстроване право власності, на житло, так як до 01.01.2013 року реєстрацію права власності на житло здійснювало бюро технічної інвентаризації. Вказує, що місто Волноваха Донецької області перебуває під окупацією російської федерації, тому на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості отримати від Волноваського бюро технічної інвентаризації письмове підтвердження про зареєстровані права власності, на житло, за адресою [ADDRESS] до 01.01.2013 року. Вважає, що у зв`язку з неможливістю зареєструвати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно вже наявне у нього право власності на житловий будинок, його право власності не визнається державною, таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, останній вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явився, але від його представника надійшла заява у якій він позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Представник відповідача Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, але надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просив вирішити справу на розсуд суду за наявними матеріалами справи. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Волноваського міського ради № 10 від 31.05.1978 року позивачу було виділено земельну ділянку площе 500 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку(а.с. 6), після чого було укладено договір від 06.061978 року про надання у безстрокове користування даної земельної ділянки [PERSON] (а.с. 7-8). 06.06.1978 року відповідно до акту виконавчий комітет Волновахської міської ради передав [PERSON] в безстрокове користування земельну ділянку під забудову житлового будинку площею 500 м.кв., за адресою [ADDRESS] та надано дозвіл на початок робіт по забудові житлового будинку (а.с. 9). 20.12.1984 року Волновахске бюро технічної інвентаризації зареєстрували та затвердили технічну документацію на житловий будинок загальною площею 76,80 кв.м., яка складається з житлової площі 44,40 кв'.м., підсобної площі 16,20 кв.м., службової площі 16, 20 кв.м. на праві приватної власності за адресою [ADDRESS] . 21.12.1984 року Волновахске бюро технічної інвентаризації надав зведений акт вартості забудови як власнику позивачу за адресою [ADDRESS] , яка склала 11099,00 грн. 28.12.1984 року рішенням виконавчого комітету Волновахскої міської ради затверджено акт прийняття приватного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Відповідно до ст. 13\~Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям\~ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (частина друга статті 12\~цього Закону). Приписами чинної\~стаття 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Стаття 181 ЦК України\~визначає поняття нерухомої та рухомої речі. Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (частина перша\~статті 182 ЦК України). Отже вирішуючи спір, що випливає з правовідносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України\~та тривають до цього часу, суд, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень\~статті 5 цього Кодексу\~виходить з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, встановлює час та підстави виникнення права власності, з`ясовує чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Водночас, встановлюючи правовий статус майна, суд, відповідно до статей\~181,\~188 ЦК України\~встановлює і вид цього майна (нерухоме майно, рухоме майно, зокрема гараж, будівельні матеріали, складна річ тощо). В даній справі судом встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна у розумінні\~ст. 181 ЦК України. Загальновідомим та таким, що не підлягає доказуванню у даній справі, є факт, що\~24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим\~Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан. Місто Волноваха відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № 30 від 5 лютого 2024 року), відноситься до територій активних бойових дій На теперішній час позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб згідно довідки від 29.03.2022 № 1230-7000020183 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Суду не надано доказів переміщення КП «БТІ м. Волноваха», як не надано і доказів евакуації реєстраційних справ щодо нерухомого майна. Відтак, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду справи доступу до реєстраційних справ, які зберігаються у КП «БТІ м. Волноваха», позивач та державні реєстратори не мають. 03.08.2004 року набув чинності\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 року в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141\~(в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 року № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Приписами абз.1 п. 3 ч. 3\~ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири відсутні. У той же час судом встановлено, що 23.05.2025 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Рогач Т.В., комітет П`ятихацької міської ради Дніпропетровська обл., було прийняте рішення № 79062731 про відмову у проведенні реєстраційних дій через те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013 на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Волноваха, в тому числі на зазначений об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Предметом даної справи є визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки це право не визнається іншими учасниками цивільних відносин. Підставою позову є\~ст. 392 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування\~статті 392 ЦК України\~і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачається у\~статті 16 ЦК України. У\~статті 392 ЦК України\~вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування\~статті 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Так, застосування такого способу захисту прав, як звернення з позовом про визнання права на речові права, можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц. В даній справі судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, але не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з відсутністю відомостей про його право власності у державному реєстрі речових на нерухоме майно та об`єктивною неможливістю внести вказані відомості до реєстру з зазначених вище причин. При цьому\~суд зазначає, що у позивача відсутній інший, окрім звернення до суду, шлях для відновлення свого порушеного права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved