Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Представник позивача адвокат Сандак І.А. звернулась в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що мати позивача [PERSON] та батько [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-1544/2011 від 15.04.2011 року. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , позивач по справі. На момент розірвання шлюбу між батьками, позивачу виповнилось два роки, і він залишився проживати з матір`ю. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приймав участі у його вихованні, навчанні та належному матеріальному забезпеченні, не цікавився його здоров`ям, хоча йому відомо, що син з лютого 2013 року має статус особи з інвалідністю з дитинства, хворіє на цукровий діабет 1 типу важкої форми, проходить регулярне стаціонарне лікування. Придбання ліків, пристрою для вимірювання глюкози в крові та сенсорів для глюкометра «Фрістайл Лібре (Лібра) 2» та оплата періодичних медичних оглядів дитини здійснюється виключно за рахунок матері позивача. Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина у встановленому рішенням суду розмірі та станом на 01.03.2025 року має заборгованість по аліментам в сумі 351 862,76 грн. Відповідач не проявляє бажання зустрічатись і спілкуватись із сином, всі зустрічі з батьком, дідусем і бабусею відбувались виключно з ініціативи матері позивача. Крім того, в 2019 році матір позивача зареєструвала шлюб із [PERSON] , з яким у позивача склались відносини батька з сином, він дбає про здоров`я і добробут [PERSON] , тому останній називає його своїм батьком. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 02.05.2025 року відкрито провадження у справі у загальному порядку, та призначене підготовче засідання у справі. 03.09.2025 року орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району надав суду висновок щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . 19.09.2025 року від представника позивача адвоката Гешевої Ю.Л. надійшли заперечення на висновок органу опіки та піклування, який вона вважає необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не враховує інтересів дитини. Ухвалою суду від 24.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 03.10.2025 року. Позивач, його представник та третя особа [PERSON] у вказане судове засідання не з`явились, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, просить розглянути справу за їх відсутності на розсуд суду. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надав. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Орджонікідзевського районного шлюбу м. Запоріжжя № 2-1544/2011 від 15.04.2011 року (а.с.13-14). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.07.2009 року (а.с.10). 02.08.2019 року матір позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.29). Згідно з довідкою голови ОСББ «Патріотична 60» від 21.03.2025 року за вих. № 2025/60/1-2, неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 15.03.2017 року по теперішній час (а.с.26). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, життям, здоров`ям та навчанням сина не цікавиться. На виконанні у Дніпровському відділі ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист № 2-1865/10 виданий 26.05.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно починаючи з 09.02.2012 року і до повноліття. Згідно із довідкою, державного виконавця Дідичук Я.В.,станом на 01.03.2025 року заборгованість відповідача по аліментам становить 351 862,76 грн. (а.с.27-28). З 27.02.2013 року позивач [PERSON] має статус інваліда з дитинства, хворіє на цукровий діабет, тип 1, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, потребує регулярного медичного нагляду та коштовного лікування. Догляд за станом здоров`я та витрати на обстеження і лікування здійснює його матір [PERSON] (а.с.11-12,17-22). Відповідно до довідки № 130 від 17.03.2025 року та характеристика учня 9-А класу [PERSON] , виданих директором Запорізького академічного ліцею «Перспектива», під час освітнього процесу заклад освіти відвідує тільки його матір, зв`язок щодо навчання та виховання дитини підтримується тільки через [PERSON] , оплата за харчування з вересня 2024 року по березень 2025 року також здійснювалась тільки нею (а.с.15,16). Крім того, [PERSON] навчається академії GoITeens та вивчає курс PYTHON, та згідно довідки від 13.03.2025 року за вих. №13/03-1 платником виступає [PERSON] (а.с.23,24). Разом з тим, згідно наданого Районною адміністрацією ЗМР по Дніпровському району висновку № 17.01/01-27/679 від 02.09.2025, орган опіки і піклування дійшов висновку з метою захисту прав та інтересів дитини про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 29.07.2025 року в судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснив, що його батько матеріально йому не допомагає, його життям і здоров`ям не цікавиться, всіма цими питаннями опікуються його мама та її чоловік [PERSON] , якого він вважає своїм батьком. А остаточно він прийняв рішення про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно себе, коли той у нетверезому стані подзвонив йому та в агресивній формі вимагав привітати його з днем народження. 29.07.2025 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що він не погоджується з доводами, викладеними у позові, зазначив що він зустрічався із сином в присутності своїх батьків, намагався телефонувати та спілкуватись із сином, дійсно має заборгованість по аліментам, але останнім часом почав частково їх сплачувати. 27.09.2025 року в судовому засіданні третя особа по справі [PERSON] пояснила суду, що вона разом з дитиною пішла від чоловіка, коли сину було 3 місяці, при цьому ніколи не створювала перешкод у спілкуванні відповідача із сином, сама ініціювала їх зустрічі, які відбувались в присутності батьків відповідача, щоб вони також могли спілкуватись з онуком. Але, [PERSON] не цікавиться сином, хоча знає про його захворювання, однак не допомагає їй в утриманні та лікуванні дитини. Всі ці питання вона вирішує разом із своїм чоловіком [PERSON] , якого [PERSON] вважає своїм батьком. Рішення про звернення до суду з даним позовом їх з відповідачем син прийняв за своїм власним переконанням після дзвінка [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, під час якого він висловлював претензії та вимагав привітати його з днем народження. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідача і дідом позивача. Зазначив, що його син [PERSON] добре спілкувались з [PERSON] . Однак, сам він в останнє спілкувався із онуком рік тому. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] та бабусею позивача. Вказала, що відповідач не живе із її дочкою та онуком з того моменту, як [PERSON] виповнилось 1,5 роки. Особисто вона одного разу приводила дитину на зустріч із батьком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON] , вони регулярно спілкуються, але їй невідомо про зустрічі [PERSON] з відповідачем, і фактично позивач вважає своїм батьком нового чоловіка його мами, [PERSON] . ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 вказаної вище постанови Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною восьмою статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Суд вважає, що висновок органа опіки щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав суперечить вищезазначеним засадам та в даному випадку не відповідає інтересам дитини. До того ж, позивач [PERSON] вже досяг 16-річного віку та в змозі самостійно приймати важливі рішення, тому його звернення до суду з даним позовом є виваженим та свідомим. Отже, суд вважає доведеними обставини, викладені у позові про те, що відповідач не підтримує зв`язок з неповнолітнім сином, позивачем по справі, не піклується про нього, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, відтак суд дійшов переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved