Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач в особі свого представника адвоката Євтушенка Миколи Павловича через систему "Електронний суд" звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з указаним позовом, у якому просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та померлим [PERSON] . Також просить визнати за [PERSON] право власності на окремий цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 54/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що спірне домоволодіння між позивачкою та померлим в натурі не виділялося. Інші 46/100 частини будинковолодіння належали [PERSON] , громадянину РФ, який помер [INFO] , зруйнувалися та прийшли у непридатний для проживання стан. Позивачка не може приватизувати земельну ділянку, на якій розташована її частина будинковолодіння, оскільки необхідно погоджувати межі земельної ділянки з іншим співвласником. Але у зв`язку з відсутністю співвласника зруйнованої частини будинку та його спадкоємців, відсутні особи, які б могли звернутися із заявою про приватизацію земельної ділянки. Рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 10.02.2022 було затверджено акт технічного стану будинку та дозволено спеціалізованій організації погасити правові документи на частину домоволодіння. Ухвалою суду від 09.12.2024 суддя Літвінова Г.М. справу прийняла до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження відповідно до ухвали попередньо визначеного складу суду. Ухвалою суду від 26.03.2025 справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, направивши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримали. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність їхнього представника, зазначивши, що проти задоволення позову у справі Корсунь-Шевченківська міська рада не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 21.12.2018 приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Грищенко С.Г., [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , 54/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] . У цьому свідоцтві зазначено, що житловий будинок А-1 має загальну площу 72,6 кв.м, житлову площу 41,2 кв. До будинку примикають : прибудова -а, прибудова а-1, сарай Б, колодязь -1, ворота з хвірткою -2, огорожа -3. Житловий будинок з надвірними спорудами розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,10 га. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150593412 від 21.12.2018 підтверджується, що у вказаному реєстрі за позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2018 зареєстровано на праві спільної часткової власності 54/100 частин указаного житлового будинку з надвірними спорудами. Опис об`єкта - житловий будинок загальною площею 72,6 кв.м, прибудова -а, прибудова а-1, сарай Б, колодязь -1, ворота з хвірткою -2, огорожа -3. Інформаційною довідкою №392678834 від 28.08.2024 підтверджуються ті обставини, що у Державному реєстрі речових прав записано, що інші 46/100 указаного будинку належать на праві спільної часткової власності [PERSON] , країна громадянства - Україна. Підстава внесення запису у Реєстр - договір дарування № 2543, виданий 14.07.1977 Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою. Позивач надала суду копію свідоцтва про смерть [PERSON] , громадянина Росії, померлого [INFO] . Місце смерті - Росія, Приморський край, Лазовський район, селище Преображеніє. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] від 09.08.2018, виготовленого КП "ЧООБТІ", за вказаною адресою розташований житловий будинок А-1, прибудова а, а-1, сарай Б, колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. У будинку наявні такі приміщення - коридор, коридор, передпокій, кімната, всього по №1 загальна площа 37,9 кв.м, житлова 15,5 кв.м.; кімната, кімната, кухня, всього по №2 загальна площа 34,7 кв.м, житлова 25,7 кв.м. Разом по будинку загальна площа - 72,6 кв.м, житлова 41,2 кв.м. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] від 02.12.2022, виготовленого КП "ЧООБТІ", за вказаною адресою розташований житловий будинок А-1, 1927 року, прибудова а, 1980 року, колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. У будинку наявні такі приміщення коридор 1-1, коридор 1-2, передпокій 1-3, кімната 1-4. Указані технічні паспорта не містять відомостей про руйнування будинку чи його частини. Відповідно да Акта обстеження технічного стану будинку по [ADDRESS] від 25.01.2022, складеного комісією, що утворена відповідно до розпорядження Корсунь-Шевченківської міської ради від 24.12.2021 № 297, обстежено будинок з метою визначення його технічного стану. На день обстеження будинку комісія встановила, що частина будинку по [ADDRESS] (приміщення 2-5, 2-6, 2-7) площею 34,7 кв.м знаходяться в аварійному та непридатному для проживання стані. Суміжна стіна становить небезпеку руйнування іншої частини приміщення. Покрівля, яка є спільною на весь будинок, над вищевказаним аварійним приміщенням деформувалась, що свідчить про непридатність для подальшого використання дерев`яних конструкцій, в т.ч. балок перекриття. Стіни деформовані, фундамент просівший, що свідчить про факт руйнування частини будинку. Висновок за результатами обстеження: винести цей акт для затвердження на засіданні виконавчого комітету міської ради. У звязку з відсутністю власника частини будинку, загрозою виникнення аварійної ситуації та подальшого руйнування іншої частини будинку, розглянути можливість погашення правових документів на частину домоволодіння для подальшого демонтажу аварійних конструкцій. Рішенням Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради № 34 від 10.02.2022 затверджено акт обстеження технічного стану будинку по [ADDRESS] від 25.01.2022. Дозволено спеціалізованій організації погасити правові документи на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи не містять доказів щодо звернення сторін до указаної у рішенні виконкому спеціалізованої організації із заявами про погашення правових документів. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог суд зазначає таке. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8). Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Знищення частки у справі спільної власності на майно законодавством не передбачено. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно відповідно до вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами), у пункті 75 визначено, що державна реєстрація припинення права власності на об`єкт у зв`язку з його знищенням може проводитися за наявності: - відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, - витягу з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, поданого заявником чи отриманого державним реєстратором, що містить інформацію про акт комісійного обстеження, категорія пошкоджень об`єкта в якому зазначена відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 473, як об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйнований об`єкт), чи про акт дистанційного обстеження із заключним висновком про те, що об`єкт є знищеним, складений відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту щодо проведення обстеження знищених окремих категорій об`єктів нерухомого майна, зокрема із застосуванням інформаційних продуктів дистанційного зондування Землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2023 № 1185, - поданого заявником акта комісійного обстеження, категорія пошкоджень об`єкта в якому зазначена як об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйнований об`єкт), чи акта дистанційного обстеження із заключним висновком про те, що об`єкт є знищеним, або їх копій, засвідчених підписом такого заявника. Згідно з п. 76 для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з відмовою власника від права власності подаються: 1) заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України Про нотаріат. Якщо майно відповідно до закону належить на праві спільної сумісної власності подружжю (колишньому подружжю), заява підписується кожним з подружжя (колишнього подружжя) незалежно від наявності державної реєстрації права власності лише в одного з них; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Судом встановлено, що спірний будинок належить співвласникам на праві спільної часткової власності у частках 54/100 (частка позивачки) та 46/100 (частка [PERSON] ). При цьому наданий позивачкою правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину за законом) не містить відомостей про те, які саме приміщення у спірному будинку та які саме надвірні споруди належать саме їй і входять у її 54/100 частки. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Суть спільної часткової власності полягає в тому, що майно належить усім співвласникам одночасно. Ідеальна частка відображає співвідношення прав співвласників у спільній власності, але не визначає конкретну фізичну частину майна, що належить кожному з них. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Позивач не надала суду нотаріально посвідченого договору про порядок володіння та користування спільним майном. Утримання майна, що є у спільній частковій власності регулюється ст. 360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Позивач просить суд припинити право спільної часткової власності на спірний житловий будинок. Припинення спільної часткової власності в Україні можливе трьома шляхами: виділення частки (ст. 364 ЦК України), припинення права на частку (ст. 365 ЦК України) та поділ майна (ст. 367 ЦК). Це може відбуватися як за згодою співвласників, так і за рішенням суду. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи з вищевикладеного, суд виснує, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що спірний будинок належить позивачу та [PERSON] на праві спільної часткової власності у частках 54/100 (частка позивачки) та 46/100 (частка [PERSON] ). Указані частки є ідеальними і не визначають конкретну фізичну частину майна, що належить кожному з співвласників. Надані суду правовстановлюючі документи на спірний будинок не містять відомостей про те, які саме приміщення у спірному будинку та які саме надвірні споруди належать позивачу і входять у її 54/100 частки. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ст. 360 ЦК України, позивач, як співвласниця, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто цілого будинку, а не лише певної його частки, яку позивачка вважає своєю. Доводи позивачки на те, що належні [PERSON] 46/100 частини будинку зруйнувалися, не грунтуються на матеріалах справи, так як суду не надано доказів про те, що [PERSON] має у будинковолодінні виділені у встановленому законом порядку свої приміщення та конкретні надвірні споруди. Згідно з актом обстеження технічного стану спірного будинку частина будинку знаходиться у аварійному стані. Акт не свідчить про те, що спірний будинок знищено, тому відсутні передбачені ст. 349 ЦК України підстави для припинення права власності на будинок у зв`язку із його знищенням. Суд звертає увагу, що частина будинку, яка в акті указана як аварійна, не виділялася у натурі співвласнику, а відтак право спільної часткової власності не припинялося. Знищення частки у справі спільної власності на майно законодавством не передбачено. Позивач просить суд припинити право спільної часткової власності на майно з підстав, не передбачених законодавством - з підстав аварійного стану частини будинку. Також позивачка не надала суду докази і не просила суд про їх витребування, на підтвердження тих обставин, що померлий [PERSON] не має спадкоємців. Також матеріали справи не містять документів про те, що Корсунь-Шевченківська міська рада є власником відумерлої спадщини у виді 46/100 частин спірного будинку, хоча згідно із ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. А відтак позивачка не обгрунтувала у своєму позові - з яких підстав вона вважає Корсунь-Шевченківську міську раду відповідачем у справі щодо припинення права спільної часткової власності у спірному будинку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed