Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 09.11.2018 між AT «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0135/82/0302730, відповідно до якого з дати початку кредитування відповідач має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових коштів на КР надати відповідачу в межах Поточного ліміту грошові кошти, а відповідач зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Розмір Поточного ліміту Кредиту на дату укладення Договору складає 11100,00 грн, строк Кредиту становить 48 місяців, процентна ставка за користування кредитом 42,0% річних. Крім того, 08.11.2019 між AT «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/0135/82/0309145, відповідно до якого відповідно до якого банк відкриває Поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я відповідача та здійснює його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов Кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 38819,88 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами, надавши останній кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитними договорами. 20.12.2022 АТ «Райффазен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-57-F, за умовами якого до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018, № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019. Відповідач порушила свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість перед позивачем: - за кредитним договором № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018 у розмірі 23429,36 грн., що складається з: 22751,10 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 678,26 грн. заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019 у розмірі 44469,03 грн., що складається з: 38469,66 грн. заборгованості за кредитом, 5999,37 грн. заборгованості за процентами. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений Договір № 010/0135/82/0302730, відповідно до якого відповідач отримала від позивача кредитну картку з початковим лімітом 11100,00 грн., на строк 48 місяців, процентна ставка (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом фіксована та складає 42,0 % річних. 09.11.2018 [PERSON] отримала від АТ «Райффайзен Банк Аваль» платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання картки. АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти. Вказана обставина підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 25.10.2019 по 22.02.2023. З вказаної виписки також вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, періодично здійснював платежі щодо погашення заборгованості за кредитним договором. 20.12.2022 АТ «Райффазен Банк» (перейменовано з «Райффайзен Банк Аваль») та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-57-F, за умовами якого до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F, а також платіжну інструкцію № 2296 на підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018 станом на 22.12.2022 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 23429,36 грн., що складається з: 22751,10 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 678,26 грн. заборгованості за відсотками. Крім того, у розрахунку заборгованості відображено зміну кредитного ліміту до 24000,00 грн. та пролонгацію дії кредитного договору. Крім того, 08.11.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений Договір № 014/0135/82/0309145, відповідно до якого відповідач отримала від позивача кредит в розмірі 38819,88 грн., на строк 72 місяці з 08.11.2019 по 08.11.2025, процентна ставка за користування кредитом фіксована і становить 39,9 % річних. АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти. Вказана обставина підтверджується виписками по рахунку відповідача за період з 08.11.2019 по 23.12.2022. З вказаної виписки також вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, періодично здійснював платежі щодо погашення заборгованості за кредитним договором. 20.12.2022 АТ «Райффазен Банк» (перейменовано з «Райффайзен Банк Аваль») та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір відступлення права вимоги №114/2-57-F, за умовами якого до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F, а також платіжну інструкцію № 2296 на підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019 станом на 23.12.2022 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 44469,03 грн., що складається з: 38469,66 грн. заборгованості за кредитом, 5999,37 грн. заборгованості за процентами. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів,\~передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що укладені між сторонами Договори № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018, № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019, відповідають формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до кредитного договору надало відповідачу [PERSON] кредит, однак відповідач кошти не повернула,тому заборгованість за кредитними договорами № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018 у розмірі 23429,36 грн., № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019 у розмірі 44469,03 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС», не довела відсутність заборгованості. Таким чином позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 010/0135/82/0302730 від 09.11.2018 у розмірі 23429,36 грн., № 014/0135/82/0309145 від 08.11.2019 у розмірі 44469,03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023, копії актів виконаних робіт (наданих послуг) від 30.01.2025 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 та копії платіжних інструкцій від 30.01.2025 № 267, 273. З урахуванням всіх вищенаведених обставин, на підставі поданих позивачем доказів, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 2800 грн.

Outcome: approved