Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [INFO] , у якому просить встановити юридичний факт, а саме те, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , проживала однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу із [PERSON] , який народився [INFO] у місті Києві, та загинув [INFO] під час виконання службових обов`язків внаслідок штурмових дій біля н.п. Новоолександрівка Покровського району Донецької області, у період з березня 2014 року по 29 червня 2024 року. Позовні вимоги мотивує тим, що після анексії АР Крим на початку березня 2014 року вона переїхала на постійне місце проживання до [PERSON] у м. Київ, з яким підтримувала стосунки з 2005 року. Після продажу квартири, у якій на той час проживав [PERSON] разом з членами своєї родини, останній придбав квартиру [ADDRESS] , де [PERSON] та позивач почали проживати разом з 2015 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, притаманні членам сім`ї. Позивач вказує, що зареєструвала своє місце проживання як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки №8363 від 01.03.2017 року у квартирі [ADDRESS] 01 березня 2017 року. Також зазначає, що [PERSON] , як і вона, до початку спільного проживання як чоловік та дружина, не перебували у шлюбних відносинах з іншими особами. Так, [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] 30.04.1992 року, а позивач розірвала шлюб з [PERSON] 27.01.1997 року. Зокрема, з 20.07.2009 року [PERSON] був зареєстрований як ФОП та разом з позивачем вони займалися підприємницькою діяльністю із продажу непродуктивних товарів на ринках та з лотків. Позивач допомагала [PERSON] вести податковий облік підприємницької діяльності, вести сімейний бюджет, вони разом облаштовували своє помешкання, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом відпочивали, проводили час з родиною та друзями. Однак, 25.09.2023 року [PERSON] був призваний до лав ЗСУ [INFO] для проходження військової служби, зарахований до особового складу ВЧ [NUMBER] . Під час проходження служби позивач та [PERSON] були завжди на зв`язку, спілкувалися по телефону та листувалися у менеджері. Позивач останній раз бачила свого чоловіка 15 червня 2024 року, коли [PERSON] приїздив додому перед переведенням до іншої військової частини. [INFO] [PERSON] загинув під час штурмових дій поблизу н.п. Новоолександрівка Покровського району Донецької області, про що дочці загиблого [PERSON] було направлено сповіщення. У службовому акті від 08.07.2024 року вказано близькі родичі дружина (цивільна) [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що свідчить про те, що [PERSON] під час складання документів військового обліку самостійно вказав про наявність цивільної дружини [PERSON] , яка спільно з ним проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що встановлення вказано юридичного факту необхідне їй для отримання соціального захисту та соціальних гарантій відповідно до ЦК України та ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також з метою отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника та вирішення питань щодо спільного майна, придбаного під час спільного проживання. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 27 серпня 2025 року відповідач [PERSON] подала до суду власноручно написану заяву, у якій вказала проте те, що визнає позовні вимоги [PERSON] , позов просить задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відповідно до поданої 27.08.2025 року заяви просила розгляд справи проводити без її участі, просила позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання [INFO] явку представника не забезпечив, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , був призваний до лав ЗСУ [INFO] , для проходження військової служби та зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] . 17 червня 2024 року військовослужбовець [PERSON] прибув у підпорядкування ОТУ « [INFO] » м. Покровськ та був призначений на посаду солдата резерву 36 запасної роти військової частини [NUMBER] . 29 червня 2024 року під час штурмових дій позиції [NUMBER] механізованого батальйону, а саме ПВ «Браво-7» поблизу населеного пункту Новоолександрівка зникли безвісти військовослужбовці 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] разом з рядовим [PERSON] . Як вбачається із Сповіщення сім`ї № 209/182/0724 (від 02.07.2024 року вих. №209/182/0724), рядовий [PERSON] , зник безвісти 29.06.2024 року, під час виконання службових обов`язків внаслідок штурмових дій біля н.п. Новоолександрівка Покровського р-ну Донецької області. У подальшому, коли бойова обстановка дозволила провести на відповідній території пошукові дії, тіло [PERSON] було знайдено та ідентифіковане, таким чином, [PERSON] був визнаний загиблим [INFO] . У акті від 08.07.2024 року за №2448, відповідно до пункту «4. Відомості про особу, стосовно якої призначене службове розслідування», зазначені найближчі родичі військовослужбовця, а саме: Дружина: цивільна [PERSON] [INFO] , [ADDRESS] , тел. [NUMBER] та Донька: [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , тел. [NUMBER] . Як вказує позивач, після анексії АР Крим, у березні 2014 року вона переїхала на постійне місце проживання до [PERSON] у м. Київ, з яким підтримувала стосунки з 2005 року, та вони разом почали проживати як чоловік та жінка у належній йому та його родичам квартирі за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2015 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Штелик Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр, номер 53, було здійснено продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , та на частину вилучених коштів, що належала [PERSON] після продажу, була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , у якій з 2015 року позивач разом із [PERSON] , продовжили проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, притаманні сім`ї. 01 березня 2017 року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа, відповідно до довідки №8363 від 01.03.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається з наявних квитанцій комунальних послуг на оплату послуг постачання гарячої води, централізованого опалення, рахунків сплати за газ, утримання прибудинкових територій, оплати за Інтернет, тощо, позивач постійно сплачувала за комунальні послуги у квартирі, в якій проживала разом із [PERSON] та зберігала такі квитанції, що підтверджує спільні витрати в інтересах сім`ї. До початку проживання разом як подружжя, [PERSON] та [PERSON] перебували в офіційних шлюбних відносинах із іншими особами, у подальшому шлюби були розірвані. Так, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб 27.01.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 27.01.1997, серії [NUMBER] , відділом РАЦС Феодосійського міськвиконкому. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 30.04.1992 року, про що 24.12.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва було видане свідоцтво про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . Отже, з часу сумісного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, позивач та [PERSON] не перебували у шлюбних відносинах з іншими особами. Крім того з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 20.07.2009 року, зареєстрований як фізична особа-підприємець. Позивач вказує, що вони разом займалися підприємницькою діяльністю із продажу непродуктових товарів на ринках та з лотків. Позивач допомагала [PERSON] вести фінансовий та податковий облік підприємницької діяльності та разом формували сімейний бюджет. Також на підтвердження факту проживання однією сім`єю до позовної заяви додані спільні фотографії позивача та [PERSON] , Відтак, зазначене вище свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] працювали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Крім того, із змісту листування наданого суду вбачається характер взаємовідносин між позивачем та [PERSON] , а саме те, що між ними були усталені сімейні відносини як чоловіка та жінки, з спільним побутом, спільним бюджетом, турботою один про одного, притаманним членам сім`ї. Вказані обставини визнані відповідачем у справі [PERSON] , яка є рідною дочкою [PERSON] . З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість обставин, викладених позивачем у позові, що об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі письмовим доказам. Позивач вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для отримання соціального захисту та соціальних гарантій відповідно до ЦК України та ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця згідно зі ст.16 вказаного Закону, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України V» 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, - особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також з метою отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника та вирішення питань, щодо спільного майна, придбаного під час спільного проживання. Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК Українивідповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. За загальними правилами доказування, яким кореспондують положення ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, за змістом наведених судом вище норм законодавства, зокрема сімейного, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Відтак, майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак, для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Отже, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів її спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю як подружжя. Зокрема вказана обставина визнається його рідною дочкою [PERSON] . Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. З огляду на викладене вище, враховуючи викладені в позовній заяві обставини, письмові докази на підтвердження цих обставин справи, відсутність заперечень проти задоволення позову зі сторони відповідача та визнання нею заявлених [PERSON] позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та [PERSON] , в період з березня 2014 року та до дня загибелі останнього - по [INFO] , оскільки під час судового розгляду доведено факт проживання їх однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. За змістом доводів позовної заяви, встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири за адресою: [ADDRESS] , та права на отримання соціального захисту та соціальних гарантій відповідно до ЦК України та ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved