Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

25 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 квітня 2004 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має дитину. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що подружжя тривалий час немає сімейних стосунків, припинено спільне господарство, проживають окремо один від одного, внаслідок чого спільне подальше подружнє житття не є можливим. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім`ї, будувати сімейні відносини між сторонами на почуттях взаємної любові, поваги, дружби стало неможливо. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року провадження у справі було відкрито та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, але через канцелярію суду від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 квітня 2004 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 74, який зареєстрував відділ реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 36, який зареєстрував Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає\~ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України\~передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved