Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини\~ [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною 23-річного віку. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що з 14 липня 2001 року по 02 листопада 2022 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина є інвалідом з діагнозом «Двобічна нейросенсорна туговухість». На час звернення до суду із позовом, [PERSON] , якому виповнилось 18 років, та який проживає разом із матір`ю, є учнем 11 класу за індивідуальною програмою реабілітації інваліда у Комунальному закладі освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Зоряний» Дніпропетровської обласної ради. Термін навчання до 31.05.2027. Син повністю знаходиться на її утриманні і це ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач матеріальної допомоги на сина в добровільному порядку не надає. Оскільки відповідач є працездатним, не допомагає сину, з огляду утримання сина лише за рахунок матері, позивачка на підставі ст.ст.\~182,184,199,200 СК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина. Ухвалою суду від 07 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву від 18 серпня 2025 року про розгляд даної справи без її участі, позовні вимог підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подавав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи немає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року у справі № 183/4813/22 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 14 липня 2001 року по 02 листопада 2022 року. Також, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконкомом Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області серії [NUMBER] від 21 червня 2007 року. [INFO] останній досяг повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . Позивач, [PERSON] , та дитина [PERSON] , мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з реєстру Губиниської територіальної громади. На час звернення позивача до суду [PERSON] є учнем 11 класу за індивідуальною програмою реабілітації інваліда у Комунальному закладі освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Зоряний» Дніпропетровської обласної ради. Термін навчання до 31.05.2027, що підтверджується довідками № 67 від 01.05.2025 та №02-04/89 від 16.06.2025. Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст.\~12,\~229 ЦПК України\~ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Оцінюючи обставини справи, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що [PERSON] досяг повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги (аліментів), у зв`язку з чим, позивач, на утриманні якої перебуває останній, звернулась за захистом своїх порушених прав, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок. Згідно із\~статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми\~Сімейного кодексу України\~(СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Так, відповідно до\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України\~виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Системний аналіз вказаних вище норм свідчить, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання його повнолітнього сина є правомірною. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини. Враховуючи те, що син позивача та відповідача досяг повноліття, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, що виключає можливість власного працевлаштування на повний день, має інвалідність, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо наявності потреби в матеріальній допомозі. Суд зазначає, що ч. 2\~ст. 199 СК України, передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі\~ст. 191 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти мають бути присуджені з дня звернення позивача до суду з позовом, тобто з 25 червня 2025 року. Відповідно до\~статті 430 ЦПК України\~рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на це, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Outcome: approved