Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивачем, 18 червня 2025 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на 3% річних у розмірі 3498 грн 93 коп. та інфляційні втрати у розмірі 17633 грн 19 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що 08 червня 2019 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілю «КІА» завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками для позивача. Відповідно до постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2020 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2020 року було задоволено позов ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія"до [PERSON] , стягнуто з останнього на користь ПАТ завдані збитки в порядку регресу у розмірі 30234 грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн 00 коп. Надалі, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 24 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69288104. 28 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у зв?язку з фактичним виконанням рішення суду 19 серпня 2020 року в повному обсязі. Внаслідок тривалого невиконання відповідачем грошового зобов`язання, яке у нього виникло на підставі рішення суду, позивач має право на відшкодування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду 20 серпня 2020 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі - 27 червня 2024 року. Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив суд при ухвалені рішення суду врахувати, що ним в добровільному порядку було сплачено інфляційні витрати в сумі 3500 грн. На підтвердження сплати вказаної суми до заяви додав платіжну інструкцію №2.302548967.1 від 10 вересня 2025 року. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2020 року (справа ЄУН 389/381/20, провадження №2/389/83/20) задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, а саме з відповідача на користь позивача стягнуто в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 30234 грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Рішення набрало законної сили 28 серпня 2020 року. 24 червня 2022 року державним виконавцем Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на виконання виконавчого листа №389/381/20 виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області 18 лютого 2022 року про стягнення з боржника - [PERSON] на користь стягувача - Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" страхового відшкодування в сумі 30234 грн 60 коп., відкрито виконавче провадження №692881104. 28 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження №692881104, у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі. Отже, зі встановлених обставин вбачається, що у відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло грошове зобов`язання на підставі рішення суду від 19 серпня 2020 року, яке виконане ним 27 червня 2024 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком період прострочення зобов`язань з 20 вересня 2020 року по 27 червня 2024 року. Сума інфляційних витрат складає 17633 грн 19 коп. та 3 відсотків річних - 3498 грн 93 коп. З наданої відповідачем Платіжної інструкції №2.302548967.1 від 10 вересня 2025 року вбачається, що відповідачем на рахунок отримувача - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перераховано 3500 грн, призначення платежу: сплата за «УПСК» інфляційних втрат. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову у цій справі є стягнення на підставі ст.625\~ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Згідно з ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Зокрема, статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч.2 ст.625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 рокуу справі №918/631/19 викладено висновок, що стаття 625\~ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). При цьому, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Отже, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Згідно з ч.1, 2 ст.18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У разі невиконання рішення суду діє загальне правило про настання відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 ЦК України. Частина 2 ст.625\~ЦК України визначає, що 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку процентів річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2\~ст.625\~ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019року у справі №916/190/18). Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати завданих збитків в порядку регресу, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 3498 грн 93 коп. та інфляційні втрати, з урахуванням сплаченої позивачем суми (3500 грн), тобто у розмірі 14133 грн 19 коп. Відповідно до положень ч.1\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2021 грн 19 коп.

Outcome: partial