Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення 8\~606,88 грн. суми інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2022 року по цивільній справі № 334/8836/21 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України та стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі: 13\~334 грн. 42 коп., з яких: 11 330 грн. 80 коп. відшкодування шкоди в порядку регресу та 2004 грн. 62 коп. судового збору. Рішення набрало законної сили 17 лютого 2022 року. На виконання рішення у справі № 334/8836/21 видано виконавчий лист, який було направлено на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Станом на день звернення позивача до суду рішення у справі № 334/8836/21 відповідачем добровільно не виконано, що підтверджується постановою про повернення виконавчого листа від 06.05.2025 року. Враховуючи зазначене, позивач звертається з цим позовом в суд на підставі ст. 625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, пов`язаного з невиконанням судового рішення, за весь період, починаючи з дня набрання чинності рішення суду по день звернення з цим позовом, тобто з 18 лютого 2022 року по 10 серпня 2025 року. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито спрощене провадження у справі. У судове засідання відповідач не з`явився, будь-яких заяв з цього приводу не надав. Судові повідомлення надіслані судом на останню відому зареєстровану адресу відповідача повернулись із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Пунктом 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Частиною сьомою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2022 року по цивільній справі № 334/8836/21 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України та стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі 13 334 грн. 42 коп. Рішення набрало законної сили 17.02.2022 року. На виконання рішення у справі № 334/8836/21 видано виконавчий лист, який направлений на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою Дніпровського ВДВС від 06.05.2025 року виконавчий лист №334/8836/21 від 28.06.2022 року повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Інфляційні втрати за період з 18.02.2022 року по 10.08.2025 року склали 7214,99 грн. (104.5% х 103.1% х 102.7% х 103.1% х 100.7% х 101.1% х 101.9% х 102.5% х 100.7% х 100.7% х 100.8% х 100.7% х 101.5% х 100.2% х 100.5% х 100.8% х 99.4% х 98.6% 100.5% х 100.8% х 100.5% х 100.7% х 100.4% х 100.3% х 100.5% х 100.2% х 100,6% х 102,2% х 100,0% х 100,6% х 101,5% х 101,8% х 101,9% х 101,4% х 101,2% х 100,8% х 101,5% х 100,7% х 101,3% х 100,8% (липень 2025 не встановлено) = 1,541080 13334,42 х 1,541080-13334,42 = 7214,99 грн.) Сума трьох відсотків річних склали 1391,89 грн. (період прострочення грошового зобов`язання: з 18.02.2022 року по 10.08.2025 року. Кількість днів: 1270) ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу вимог частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 виснувала про те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Судом встановлено, що рішення суду від 17.01.2022 року у справі № 334/8836/21 не виконано, а відтак вимога позивача щодо стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих за період з дати набрання судовим рішенням законної сили є правомірною та підлягає задоволенню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved