Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» /Далі ТОВ «Діджи Фінанс»/ через свого представника Романенка М.Е. 09 вересня 2024 року через електронний суд звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 113923,98 грн за договором № 619919 від 14 червня 2021 року. Свої позовні вимоги мотивуючи тим, що [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", підписав договір № 619919 про надання споживчого кредиту акцептує Публічну пропозицію ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", яка розміщена на сайті фінансової компанії: https://sloncredit.ua/ (далі - сайт фінансової компанії), в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту /згідно вимог діючого законодавства/, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови. Згідно з договором про надання споживчого кредиту № 619919 від 14 червня 2021 року відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього договору товариство із використанням даних відповідача, зазначених у кредитному договору, створило відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому кредитним договором. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердив, що перед укладення цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.ч. 1-2\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті: https://sloncredit.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідач уклав договір № 619919 від 14 червня 2021 року з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу йому було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 40000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 28 серпня 2023 року згідно умов договору факторингу № 2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за кредитним Договором 619919 від 14 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором /ТОВ «Діджи Фінанс»/ є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 113923,98 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 39469,35 грн; заборгованість за відсотками становить 74454,63 грн. 04 листопада 2024 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий 07 лютого 2005 року Великописарівським РВ УМВС України у Сумській області, рнокпп [NUMBER] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» /юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, код ЄДРПОУ 42649746/ заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 619919 від 14 червня 2021 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 39469,35 грн; заборгованість за відсотками - 74454,63 грн, всього - 113923,98 грн /сто тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 98 копійок/, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 /дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок/, на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн /шість тисяч гривень 00 копійок/ / Т. 1 а.с. 59-61/. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 березня 2025 року скасовано заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 березня 2025 року та призначено судовий розгляд /Т. 1 а.с. 151-153/. Ухвалою Охтирського суду Сумської області від 14 квітня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до розгляду справи третю особу ТОВ «Слон Кредит» /Т.1 а.с. 237/. 30 червня 2025 року від представника відповідача, адвоката Цуркана В.І., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав у повному обсязі, мотивуючи тим, що матеріали справи не містять доказів на перерахування кредитних коштів відповідачу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак, вважає, що матеріали позову з додатками та судової справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором. Більш того, ТОВ «Діджи Фінанс» не надав доказів на підтвердження відкриття відповідачем будь-якої кредитної або платіжної картки, так само як і карткового рахунку у будь-якому банку. Суду не надано жодного первинного банківського документа, що підтверджував би існування карткових рахунків на ім`я відповідача, відображав би рух коштів по таких карткових рахунках. Як вбачається з копії кредитного договору, останній не містить будь-яких даних про видачу кредитної або платіжної картки, її виду та строку дії. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір факторингу № 2808-23. При зверненні до суду з позовом зазначено, що у зв`язку з невиконанням оплат відповідачем виникла заборгованість що стало підставою для укладення договору факторингу, який укладений 28.08.2023р. №2808-23 за яким ТОВ «Слон кредит» ЄДРПОУ 42350798 відступлено право вимоги за кредитним договором № 619919 від 14.06.2021р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс» ЄДРПОУ 42649746, а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Хоча нічого не заважало первісному кредитору ТОВ «Слон кредит» звернутися до суду з вимогами до відповідача на виконання договірних зобов`язань з дотриманням строків позовної давності, починаючи з 14 червня 2021 року. Але за наданими суду доказами не простежується дотримання та належне відступлення ТОВ «Слон кредит» як первісним кредитором прав за договором факторингу та набуття такого права позивачем ТОВ «Діджи Фінанс», як новим кредитором. За ци договором факторингу від ТОВ «Слон кредит» повинно було бути відступлено право вимоги за кредитним договором № 619919 від 14 червня 2021 року на користь ТОВ Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» повинно було набути право вимоги до відповідача у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, починаючи з 14 червня 2021 року. Крім цього вказав, що відповідно до Акту приймання-передачі реєстру прав вимог від 28.08.2023р. за Договором факторингу № 2808-23 від 03.08.2023р. вбачається, що загальна сума заборгованості становить 96976286,11 (дев`яносто шість мільйонів дев`ятсот сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят шість грн.) 11 коп. В той же час відповідно до Платіжної інструкції № 4565 від 28.08.2023р ТОВ «Слон Кредит» сплатило грошову суму у розмірі 1648712,45 грн (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч сімсот дванадцять грн 45 коп/. Реєстр прав вимоги, суду не наданий,- відсутність Реєстру прав вимог не надає можливості встановити факт переходу права вимоги від клієнта до фактора відповідно до умов Договору факторингу та за індивідуальною ідентифікацією стосовно відповідача. Констатується про наявність істотної розбіжності між загальною сумою заборгованості, зазначеною в Акті приймання-передачі реєстру прав вимог (96976286,11 грн), та фактично сплаченою сумою згідно з платіжною інструкцією № 4565 від 28.08.2023р. (1648712,45 грн). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись порізному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Невід`ємною частиною договору факторингу та підтвердженням факту переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу є підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог та підтвердження щодо сплати фактором клієнту 100% ціни продажу. Відповідач вважає незрозумілим та не доведеним причинно - наслідковий зв`язок переходу права вимоги від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс». Так, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. З наданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, таких оплат не проведено. За умови надання переказу від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс» коштів на суму 1648712,45 грн. не визначено, яка саме сума з загального розміру переказаних коштів стосується відповідача. ТОВ «Діджи Фінанс» не долучено до позовної заяви документально підтверджену оплату у розмірі суми боргу, яка виставлена ціною позову до відповідача за відступлення прав вимоги ТОВ «Слон кредит», що свідчить про не підтвердження права переходу вимоги та відсутності таких доказів. Матеріали справи не містять доказів того, що 15 листопада 2023 року досудову вимогу подала та підписала особа, повноваження якої підтверджуються належними документами (керівником або представником на підставі довіреності); доказів вручення відповідачу досудової вимоги щодо дострокового виконання договірних зобов`язань, передбачених умовами договору. За змістом позову та матеріалах судової справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту безготівково, та видачу самих кредитних чи платіжних карток відповідачу. Оскільки ТОВ «Діджи Фінанс» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві банківських карток та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу відповідачу не є можливим. Тобто з даного приводу відсутні належні і допустимі докази. В матеріалах судової справи відсутній доказ направлення відповідачу Досудової вимоги від 15 листопада 2023 року та її отримання за відстеженням згідно поштового ідентифікатору 0600234504719 (трекінг). За всіма договорами факторингів позивача з третіми особами та додаткових угод до даних договорів надані додатки, які сформовані як незаповнені (пусті) бланки можливо для майбутніх узгоджень та підписів. Реєстр прав вимог без номерів та дат їх оформлення, більш того зміст даних документів містить обов`язкові реквізити (таблиці, реквізити, інформація, суми коштів, фінансові складові …) для їх обов`язкового заповнення, але які надані суду пустими бланками не заповнені і стосовно відповідачки не зазначені. Будь-яких інших доказів того, що боржника повідомлено про відступлення права вимоги до суду не надано. Повідомлення, яке надається, оформлене як бланк для майбутнього (можливо) оформлення. По суті це затверджений бланк для оформлення, який суду наданий не оформленим і не заповненим. Також позивач не надав докази направлення будь-якого повідомлення про відступлення права вимоги, в якому було б зазначено про необхідність сплати заборгованості на користь іншого ТОВ. Акт повернення прав вимоги наданий як незаповнений бланк узгоджена форма для можливого заповнення у майбутньому без зазначення чогось стосовно відповідача. З даного приводу підлягають критичній оцінці докази у вигляді погоджених форм як проектів без належності та допустимості їх складання: реєстру прав вимог за договором факторингу № 02808-23 від 28.08.2023р., тоді як до позову наданий договір факторингу № 2808-23 (змінений номер) від 28.08.2023р. без зазначення боржників, в тому числі відповідача як боржника, без зазначення об`єму фінансування, тобто належної до сплати за реєстром прав вимог згідно договору проставлені не заповнені реквізити дослівно: «складає ___________________ (__________________________) грн.»; акту приймання передачі реєстру прав вимог до договору № 2808-23 від 28.08.2023р. без зазначення кількості боржників, в тому числі відповідача як боржника, дослівно: «Кількість боржників: _________________» - не заповнено, та загальної суми заборгованості дослівно: «Загальна сума заборгованості: _______________ грн. ____ коп.» - не заповнено; акту приймання передачі документації позичальників без дати дослівно: « «_____» ____________ 2023 р.» - не заповнено, без заповнення таблиці 1 даного акту. Перелічені реєстри та акти за своєю суттю є незаповненими (пустими) бланками, оскільки відповідні графи та розділи у ньому не містять належної інформації. Такі реєстри та акти не містять чіткої взаємопов`язаної інформації щодо самого договору факторингу (номер договору, дата його укладення), ні щодо кредитного договору, права за яким відступаються, ні щодо боржника, права вимоги до якого за ним передаються, ні щодо розміру заборгованості та суми фінансування. Зазначені реєстри та акт не є належними, достатніми, достовірними та допустимими, не підтверджують перехід права вимоги від первинного кредитора до нового кредитора стосовно прав і інтересів відповідача. Таким чином, не надається можливим достовірно встановити факт повного та належного виконання умов Договору факторингу з боку позивача та, відповідно, щодо переходу права вимоги у заявлених вимог та обсязі. При цьому доцільно акцентувати увагу, що всі розрахунки проведені виключно первісним кредитором ТОВ «Слон кредит», позивачем не наведеного жодного розрахунку як підставу для стягнення боргу на свою користь. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 5.07.2017р. № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019р. № 909/1411/13, від 13.10.2021р. № 910/11177/20). Заборгованість за відсотками, визначена позивачем в розмірі 74454,63 грн., яка нарахована на підставі застосування ст.625 ЦК. В даному випадку позивачем необґрунтовано проігнорувано положення та вимоги застосування ст.625 ЦК України з урахуванням п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК та тлумачення змістом ППВС від 07.02.2025р. № 6, що призвело до неправильного нарахування заборгованості за відсотками в розмірі 74454,63 грн. Аргументація та обгрунтування застосування ст.625 ЦК України з урахуванням п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК та тлумачення змістом ППВС від 07.02.2025р. № 6 наводяться далі змістом заяви. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та відсоткам відсутні, адже належними доказами не доведено сам факт отримання кредитних коштів та наявності заборгованості по поверненню таких коштів / Т. 2 а.с. 99-110/. 03 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечив щодо відзиву та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених у ній / Т. 2 а.с. 116-122/. Представник позивача в судове засідання не прибув, у відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /Т. 2 а.с. 109 зворот/. Відповідач в судове засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи ТОВ «Слон Кредит» в судове засідання не прибув, 29 квітня 2025 року подав до суду заяву, в якій повідомив, що 28 серпня 2023 року відповідно до Договору факторингу № 2808-23 Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» усі права грошової вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 619919 від 14 червня 2021 року. Вся інформація та документи за Договором про надання вказаного споживчого кредиту були передані від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ЄДРПОУ 42649746, 04112, місто Київ. вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,\~буд.\~8 /Т.1 а.с. 248/. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (в паперовій формі) № 619919, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 50000,00 грн строком на 1096 днів з кінцевим терміном повернення 14 червня 2024 року. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору. Відповідно пункту 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її становлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Відповідно до пункту 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 177.15% річних. Відповідно до пункту 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 149 692,35 грн. Відповідно до пункту 1.9 договору обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов?язки на умовах та у строки, визначені Договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати Споживача, обов?язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов?язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні Споживачу для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства https://sloncredit.ua, здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та іншо. Відповідно до пункту 1.10 договору кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Відповідно до пункту 1.11 договору укладення цього Договору не потребує укладання договорів щодо додаткових та супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням крешиту. Відповідно до пункту 1.12 договору після укладення цього Договору. Товариство з використанням даних Споживача, зазначених в цьому Договорі. створює Споживачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб. сайт. Споживач після ідентифікації (правильного введення одноразового ідентифікатора надісланого на номер телефону Споживача) може ввійти до особистого кабінету та ознайомитися з копіями документів, що пов?язані з наданням та обслуговуванням кредиту (в т.ч. сумою заборгованості за кредитом, строки погашення, новий графік платежів, інше). Відповідно до пункту 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 40 000,00 гривень на користь Споживача за реквізитами: [NUMBER] в АТ «БАНК ФОРВАРД», код банку 380418, призначання платежу: « [NUMBER] , кредитний договір № 619919 від 14.06.2021, [PERSON] (3249901177)» або за реквізитами поточного рахунку Споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го,-ої) Споживач надав Товариству в будь-який спосіб: у розмірі 10 000,00 гривень на користь Товариства з метою виковання зобов?язань з оплати Процентів за перший день користуванням кредитом відповідно до п. 3.5 договору. Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні. Графік платежів не підлягає коригуванню, строк кредиту в днях зменшується, а кінцевий термін повернення залишається незмінним. Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору товариство надає споживачу консультації з питань виконання Договору, в тому числі шляхом надання інформації та документів через Особистий кабінет. Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору кредит важається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку передбаченому п.2.1 договору. Відповідно до пункту 2.8 кредитного договору кредит вважається погашеним\~в\~день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом / Т.1 а.с. 39-40/. Відповідачем договір підписано особисто, де вказані його персональні дані та реквізити перерахування кредитних коштів. Відповідно до п.3.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2 кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до пункту 8.11, 8.12 кредитного договору підписанням цього договору споживач підтверджує, що свій примірник укладеного договору він отримав. Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору. Отже між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема,\~у ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40000,00 гривень на вказаний ним в договорі рахунок [NUMBER] в АТ «БАНК ФОРВАРД», код банку 380418. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення № 5988 від 14 червня 2024 року / Т.1 а.с. 18 зворот/. Представником відповідача не заперечувався факт укладення відповідачем вказаного кредитного договору, а доводи щодо відсутності належних доказів на отримання відповідачем кредитних коштів спростовується наведеним вище. Також 14 червня 2021 року відповідачем власноручно підписано заяву анкету, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 619919 /Т.1 а.с. 41-43/. В порушення умов укладеного договору відповідач не повернув суму кредиту в повному розмірі та відсотки за користування ним,тому у нього виникла заборгованість в сумі 113923,98 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 39469,35 грн; заборгованість за відсотками становить 74454,63 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28 серпня 2023 року / Т.1 а.с. 25 зворот/. Відсотки нараховані первісним кредитором. Відповідачем на виконання умов кредитного договору було частково погашено відсотки в розмірі 7073,36 грн та тіло кредиту в розмірі 692,64 грн, тобто відповідач визнавав умови договору та частково їх сплачував. З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Стороною відповідача не надано будь-яких інших розрахунків заборгованості та обґрунтованих заперечень щодо правильності проведення нарахувань. Також згідно з наданих позивачем документів у загальну вартість кредиту не були включені комісії або інші послуги кредитора за обслуговування кредитної заборгованості та надання кредиту. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23 з додатками / Т.1 а.с. 26-31/, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 619919 про надання споживчого кредиту від 14 червня 2021 року, укладеним з відповідачем. Сторона відповідача заперечує щодо цього договору, оскільки до нього додані не заповнені форми додатків, якими не встановлено, що ТОВ «Слон Кредит» відступив право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 619919 про надання споживчого кредиту від 14 червня 2021 року укладеним з [PERSON] , що також підтверджується заявою ТОВ «Слон Кредит» /Т.1 а.с. 248/, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з цим договором. Дослідивши договір факторингу та додатки до нього, суд дійшов висновку, що ТОВ «Діджи Фінанс» виконало свої зобов`язання за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року та перерахувало ТОВ «Слон Кредит» суму коштів в розмірі 1648712,45 грн. за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією № 4565 від 28 серпня 2023 року /Т.2 а.с. 44/, та актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу /Т. 1 а.с. 9 зворот/. Вказаний договір факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована. Відповідно до реєстру прав вимоги за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 619919 про надання споживчого кредиту від 14 червня 2021 року у розмірі 113923,98 грн, строка 111 /Т.2 а.с. 46-47/. Таким чином ТОВ «Слон Кредит», правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Щодо застосування правових наслідків спливу строків позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позову, суд не вбачає поушення строків позовної давності виходячи з такого. Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тому, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час, з урахуванням наведених правових норм, строк позовної давності позивачем не пропущено. 15 листопада 2023 року [PERSON] , ТОВ «Діджи Фінанс» направлялася досудова вимога про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, проте борг не погашено /Т.1 а.с. 14/. Із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь яких підстав не отримав вказане повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в договорі позики, і таке виконання було б належним у відповідності до положень статті 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 113923,98 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», копію додаткової угоди від 27 червня 2024 року до договору № 42649746 від 11 грудня 2023 року, копію акту про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 27 червня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської» для ТОВ «Діджи Фінанс», копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виписку АБ «Анастасії Міньковської» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 12-13, 23-25, 45 зворот /. Із документів слідує, що загальна вартість наданих Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» послуг зі складання та направлення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] становить 6000,00 грн /а.с. 45 зворот /. 14 квітня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, з мотивів викладених у ній /Т.1 а.с. 221-223/. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/. Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з такого. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи заяву сторони відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, те що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 6000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ч.1 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 8/.

Outcome: approved