Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

25.08.2025 представник позивача ТОВ "ЦИКЛ\~ФІНАНС"звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з \~ [PERSON] на\~користь \~позивача \~заборгованість за\~ \~кредитним договором\~№ 22031000066214\~від 01.06.2018\~ у\~розмірі 26\~031 грн 00 коп, інфляційні втрати у розмірі 525 грн 69 коп, 3 % річних у розмірі 86 грн 70 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422( дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 ( три тисячі ) грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.06.2018 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000066214 у формі кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, натомість відповідач порушив умови кредитування і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредитні кошти кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем. 15.12.2021 між Первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Загальний\~розмір заборгованості\~відповідача \~за кредитним\~договором \~становить \~ 26\~031,75\~грн,\~з яких:\~ \~заборгованість за\~ \~кредитним договором\~ у\~розмірі 26\~031 грн 00 коп, інфляційні втрати у розмірі 525 грн 69 коп, 3 % річних у розмірі 86 грн 70 коп. Оскільки відповідач не погашає кредит та не сплачує відсотки, змушені звернутися до суду. 29.08.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач фактично позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу за його відсутності. При цьому, суд відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України не бере до уваги докази, подані відповідачем до відзиву на позовну заяву, оскільки такий відзив не відповідає вимогам ч.4, ч.5. ст. 178 ЦПК України, зокрема до нього не долучено документи, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено,\~що 01.06.2018 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ( Кредитодавець) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000066214, шляхом його підписання сторонами . Відповідно до умов кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені Договором. Відповідно до погоджених умов кредитування : сума кредиту 27 200,00 грн, строк кредитування 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 01.06.2020, процентна ставка -0,001 % річних на строкову заборгованість, 56,0 % річних на прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 3 % від суми кредиту. Кредитний договір містить Графік платежів ( розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим договором). Матеріали справи також містять копію кредитної справи [PERSON] , з якої вбачається погодження між сторонами відповідних умов кредитування. Відповідно до наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 01.06.2018 по 14.12.2021 позивач перерахував на розрахунковий рахунок [PERSON] 01.06.2018 кредитні кошти згідно кредитного договору № 22031000066214, у сумі 27 200,00 грн. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ ЦИКЛ ФІНАНС було укладено Договір факторингу № 15/12/21, за яким відповідно до витягу з Реєстру Боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 22031000066214 від 01.06.2018, зокрема сума загальної заборгованості становить 26 031,75 грн: з яких тіло кредиту 14 857,04, проценти 3 014,71 грн, комісія 8 160,0 грн. До матеріалів справи долучено відповідний розрахунок заборгованості, нарахованої за період строку кредитування 24 місяці, виконаний первісним кредитодавцем. Як встановлено судом відповідач не виконала повністю умови кредитного договору, заборгованість за договором сплатила лише частково, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Також позивач у позовній заяві вказав розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за період з 15.12.2021- 23.02.2022, які підлягають до стягнення з відповідача у зв`язку з простроченням ним виконання грошового зобов`язання : інфляційні втрати у розмірі 525 грн 69 коп, 3 % річних у розмірі 86 грн 70 коп. Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України\~\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу\~\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.\~Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)\~(ч.1 ст. 1077 ЦК України). За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог стаття 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 22031000066214 від 01.06.2018. Зазначений договір недійсним не визнано. Судом встановлено факт укладання кредитного договору між сторонами. Представником позивача надано докази про видачу відповідачу кредитних коштів та існування заборгованості по кредиту. Натомість відповідачем не спростовано такого факту. Позивачем також доведено своє право вимоги до відповідача за договором факторингу від 15.12.2021. За \~таких умов,\~з огляду\~на наявний\~у справі\~розрахунок заборгованості,\~ взявши\~до уваги\~ \~ погоджений\~ сторонами\~строк \~кредитування,\~суд вважає\~доведеною суму\~заборгованості відповідача\~перед позивачем,\~що \~складається \~із \~ \~заборгованості \~за \~ кредитним\~договором №\~22031000066214\~від 01.06.2018\~ у\~розмірі 26\~031 грн 00 коп, інфляційних втрат у розмірі 525 грн 69 коп, 3 % річних у розмірі 86 грн 70 коп, На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договоором в розмірі заявленому у позовній заяві, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно погоджених умов кредитування, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про повне задоволення позову. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню \~судовий збір\~ у\~розмірі 2 422 грн 40 коп. При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у розмірі 3 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.

Outcome: approved