Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 05 листопада 2014 року [PERSON] (позивач) зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 30 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що 30.01.2015 року складено відповідний актовий запис № 221. Позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі, придбали та 20 червня 2023 року здійснили державну реєстрацію транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір коричневий, тип легковий, категорія універсал, тип палива - бензин. Свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу було оформлено відповідачем на своє ім`я. В подальшому сімейне життя з відповідачем не склалося, позивач залишилась проживати разом із сином. Після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач одноосібно використовує транспортний засіб марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, вважає його своєю особистою власністю, оскільки здійснив на нього оформлення на свою особу, в добровільному порядку відмовляється домовитись про його розподіл та виплату коштів на користь позивача, оскільки активно ним сам користується, реєстраційні документи не надає та приховує в себе. Як вбачається з витягу з реєстру транспортних засобів, що розміщений за веб адресою https://ua.carplates.app/ru/number/[NUMBER], вартість транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, станом на дату подання позову складає 7 440,00 доларів США, що по курсу НБУ (41,33 грн. за 1 дол. США) становить 307 495,20 грн. Позивач вважає належним захистом своїх прав стягнення з відповідача в порядку поділу спільного майна вартість 1/2 частини автомобіля марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, грошової компенсації в сумі 153 747,60 грн., з майна яке є неподільним та знаходиться у користуванні відповідача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.10.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідач не заперечує того факту, що спірне майно, а саме: транспортний засіб марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, було придбано у період шлюбу з позивачем, однак відповідач зазначає, що даний транспортний засіб було придбано за грошові кошти від продажу попереднього транспортного засобу, що був придбаний за особисті кошти відповідача та за кошти, які відповідачу подарувала його мама, а тому, відповідач вважає, що спірне майно не є спільною власністю подружжя. Окрім цього, відповідач не погоджується з заявленою вартістю транспортного засобу, на підтвердження чого надав до суду звіт про оцінку майна, відповідно до якого його вартість складає 100 000 грн. Таким чином, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 08.10.2024 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 14.10.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2024 частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Територіального сервісного центру МВС (ТСЦ МВС № 8041) копії документів, на підставі яких 20.06.2023 року було здійснено державну реєстрацію транспортного засобу: марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір коричневий, тип легковий , категорія універсал, тип палива - бензин, та видано свідоцтво про державну реєстрацію на [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] ); акт приймання-передачі транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; декларацію, сертифікат відповідності; копії документів, на підставі яких 23.08.2024 року було здійснено державну реєстрацію власника транспортного засобу: марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір коричневий, тип легковий, категорія універсал, тип палива - бензин. 02.01.2025 та 09.01.2025 на адресу суду надійшли витребувані матеріали. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.01.2025 частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Територіальному сервісному центрі МВС (ТСЦ МВС № 8041), копії документів на підставі яких було здійснено 23.08.2024 року державну реєстрацію власника транспортного засобу: марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір коричневий, тип легковий, категорія універсал, тип палива - бензин. 04.03.2025 на адресу суду надійшли витребувані матеріали. 07.03.2025 від позивача на адресу суду надійшла заява про витребування доказів у справі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2025 задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Територіального сервісного центру №3245 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях копії документів, на підставі яких проводилася 22 серпня 2024 року державна перереєстрація транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , легковий, універсал, колір коричневий, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на громадянку [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , включаючи договір купівлі-продажу№3245/2024/4838277 від 22.08.2024 року, укладеного в ТСЦ №3245 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях. 02.04.2025 на адресу суду надійшли витребувані матеріали. 26.05.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі. В судовому засіданні 02.10.2025 судом в якості свідка було допитано [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, яка зазначила, що у відповідача була машина до моменту одруження, а спірний транспортний засіб було придбано за рахунок продажу попереднього авто, а також коштів, які надала [PERSON] відповідачу у розмірі 20 000 грн а також 650 доларів США. Також зазначила, що на сьогоднішній день відповідач машиною не користується, вартість машини їй невідома, а також те, що остання часто надавала грошову допомогу відповідачу. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , що видане 05 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що 05.11.2014 року складено відповідний актовий запис № 2290. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 30 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що 30.01.2015 року складено відповідний актовий запис № 221. Позивач та відповідач придбали та 20 червня 2023 року здійснили державну реєстрацію транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір коричневий, тип легковий, категорія універсал, тип палива - бензин. Свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу було оформлено на ім`я відповідача. Як вбачається з витягу з реєстру транспортних засобів, що розміщений за веб адресою https://ua.carplates.app/ru/number/[NUMBER], вартість транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, станом на дату подання позову складає 7 440,00 доларів США, що по курсу НБУ (41,33 грн. за 1 долар США) становить 307 495,20 грн. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені статтею 57 СК України, відповідно до пунктів1-3 частини першої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Статтею 70 Сімейного кодексу України регламентовано, що у разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17. Втім, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №522/19610/15-ц закріплено, що: «Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі №711/2302/18. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зазначає, що спірний транспортний засіб було придбано за грошові кошти від продажу попереднього транспортного засобу, що був придбаний за особисті кошти відповідача та за кошти, які відповідачу подарувала його мама, а тому, відповідач вважає, що спірне майно не є спільною власністю подружжя, оскільки було придбане за особисті кошти відповідача. Окрім цього, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, яка зазначила, що у відповідача була машина до моменту одруження, а спірний транспортний засіб було придбано за рахунок продажу попереднього авто, а також коштів, які надала [PERSON] відповідачу у розмірі 20 000 грн а також 650 доларів США. Однак, суд критично ставиться до таких доводів свідка, оскільки останньою не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] дійсно надавала відповідачу зазначені кошти, наприклад: квитанції, розписки про отримання коштів, тощо. Окрім цього [PERSON] є заінтересованою особою по відношенню до [PERSON] , оскільки є матір`ю відповідача. В свою чергу відповідачем до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, що частину коштів на придбання спірного транспортного засобу було отримано шляхом продажу автомобіля, який на праві приватної власності належав відповідачу, та був приданим останнім до укладення шлюбу з позивачем. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що вказаний транспортний засіб марки MAZDA CX-7 був придбаний для нього особисто, оскільки такі не підтверджені достатніми даними. Окрім цього, відсутність у позивача посвідчення водія жодним чином не спростовує належність його до спільної власності та використання для потреб сім`ї. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 676/4308/21 (провадження № 61-7301св22). Як визначено ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, для даної справи, не є визначальним, що транспортний засіб марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску був зареєстрований одноосібно за відповідачем, оскільки був придбаний під час перебування у шлюбі позивача та відповідача. У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19. Отже, суд дійшов до висновку, що спірний транспортний засіб, а саме: автомобіль марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску є спільною сумісною власністю подружжя. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Позивач, в обґрунтування вартості майна, що підлягає поділу посилається на витяг з реєстру транспортних засобів, що розміщений за веб адресою https://ua.carplates.app/ru/number/[NUMBER], вартість транспортного засобу марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, та вказує на те, що станом на дату подання позову вартість спірного транспортного засобу складає 7 440,00 доларів США, що по курсу НБУ (41,33 грн. за 1 дол. США) становить 307 495,20 грн. Окрім цього, позивач долучила до матеріалів справи звіт №1/04/25 від 18.04.2025 про проведення незалежної оцінки вартості легкового автомобіля Mazda CX-7, державний реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого ринкова вартість об`єкта оцінки складає 348 560 грн. Однак, з наданого стороною позивача звіту № 1/04/25 від 18.04.2025 вбачається, що огляд транспортного засобу оцінювачем не проводився, а оцінювач для визначення ринкової вартості транспортного засобу використав порівняльний метод шляхом обрання та порівняння подібного (на його суб`єктивну думку) транспортного засобу. Однак, суд зауважує, що тільки у випадку неможливості встановлення дійсної (ринкової) вартості майна (транспортного засобу) визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи (постанова Об`єднаної палати КЦС ВС 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15). Окрім цього, у розділі 2 «Загальні положення» зазначено: «Вся інформація технічного, економічного характеру, що надана Замовником в усній або письмовій формі та підтверджена або не підтверджена документально, приймалась як достовірна. Оцінювач не проводив спеціальної перевірки отриманої інформації», що ставить під сумнів достовірність вихідних даних, які надавались виключно стороною позивача та в подальшому лягли в основу складеного на замовлення позивача звіту, а тому суд критично ставиться до змісту даного звіту. Окрім цього, в розділі 3 «Вихідні дані» не зазначено, які документи та інформацію було надано оцінювачу. Так само, в розділі 4 «Об`єкт оцінки» зазначено, зокрема, «Пробіг, км: 390 250 км (розрахований відповідно до середньорічного пробігу для даного КТЗ)». Це означає, що критерії, які бралися для використання у формулі розрахунку вартості автомобіля, не відповідали дійсності, а були приблизно розраховані. В пункті 4.2. розділу 4 «Акт дослідження колісного транспортного засобу» зазначено: «Складено оцінювачем [PERSON] 18 квітня 2025 року, який на підставі договору з фізичною особою [PERSON] вивчив інформацію про автомобіль MAZDA CX-7, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рік виготовлення - 2007, колір - коричневий, двигун V = 2260 см3 (бензин), VIN [NUMBER] , пробіг - 390 250 км (розрахований відповідно до середньорічного пробігу для даного КТЗ). Відповідно до інформації, наданої Замовником, встановлено: 1. Автомобіль знаходиться в задовільному технічному стані». Таким чином, суд позбавлений можливості надати оцінку повноті та обґрунтованості інформації, що була покладено в основу такого Звіту про оцінку, у зв`язку з чим існують об`єктивні сумніви щодо його достовірності, повноти та об`єктивності. З огляду на зазначене, суд критично ставиться до Звіту про оцінку, де ФОП [PERSON] була визначена вартість спірного автомобіля у розмірі 348 560 грн, оскільки такий звіт є неповним, теоретичним і таким, що базується на припущеннях, а не на дослідженні дійсного технічного стану спірного транспортного засобу (серед іншого, транспортний засіб на огляд оцінювачу не надавався, дані щодо середньоринкової вартості автомобіля отримувалися з 1 (одного) об`єкта в Бюлетні автотоварознавця). Разом із тим, стороною відповідача до матеріалів справи було долучено звіт від 23.09.2024 про оцінку майна автомобіля «MAZDA CX-7», VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року, зі змісту якого вбачається, що ринкова вартість об`єкта дослідження станом на дату оцінки (23.09.2024) складає 100 000 грн. При цьому, судом встановлено, що вказаний Звіт було підготовлено за наслідками огляду та діагностики транспортного засобу спеціалістом. Як було вказано в Звіті про оцінку майна (сторінка 7): «Автомобіль знаходиться в незадовільному стані (потребує ремонту). Салон знаходиться також в незадовільному стані (елементи салону потребують ремонту). Панель приладів в середній комплектації, прилади працюють. Ходова частина, гальмівна система знаходяться в незадовільному стані (всі елементи потребують ремонту). Під час огляду автомобіля встановлено, що кузов автомобіля пошкоджений корозією, що призвело до знищення частин кузова, які потребують заміни». Тобто, ринкова вартість Транспортного засобу була визначена спеціалістом, зокрема, з урахуванням того, що авто потребує ремонту та заміни важливих деталей, орієнтовною вартістю 172 550 грн. (про це було зазначено в Довідці зі станції технічного обслуговування від 23.09.2024 року, яка надавалася до Відзиву на позовну заяву). Таким чином, станом на час розгляду справи дійсна (ринкова) вартість автомобіля марки MAZDA CX-7, VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, складає 100 000 грн. Будь-яких переконливих доказів на спростування цих обставин позивач суду не надав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 4880-2632-3189-9909 від 15.08.2024 про сплату судового збору у сумі 1 230 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3992 грн 76 коп. (1 230 грн (сума судового збору)*32,50% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного та

Outcome: partial