Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

ТзОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 128509 від 11.04.2018, в сумі 20462,26 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.04.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 128509. Відповідно до індивідуальної частини договору № 128509 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику, у сумі 3500 грн., зі сплатою 0,54 % в день, строком на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 128509 від 11.04.2018 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 3500 грн., а в свою чергу позичальник, не виконав умови договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. Всупереч умов індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту № 128509 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 20462,26 грн. а саме: сума основного боргу - 15635 грн., сума інфляційних витрат 3418,82 грн., сума штрафних санкцій 1408,44 грн. Відповідно до індивідуальних умов договору про надання фінансового кредиту, а саме п. 7.3, позичальник погоджується, що товариство має право передати персональні дані клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за Договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів правового захисту. 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 128509 від 11.04.2018 за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Договір про надання фінансового кредиту № 128509 від 11.04.2018, був укладений з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Загальними зборами учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25.07.2024 року прийнято рішення про зміну назви на товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС». Щодо строків позовної давності, представник позивача в позовній заяві зазначив,що враховуючи практику застосування норм права Верховним судом, в силу приписів, зокрема, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим,\~а отже заява про застосування строків позовної давності має бути визнаною як передчасна та в її задоволені має бути відмовлено. Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позові міститься клопотання про розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують , проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 11.04.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 128509. Відповідно до п.1.1 договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 3500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п 1.2. Позика видається на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою. Загальна вартість позики складає 100,54 % від суми позики або 3518,90 грн. 12.04.2018 р. між ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №1 відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 128509 від 11.04.2018 за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 20462,26 грн. а саме: сума основного боргу - 15635 грн., сума інфляційних витрат 3418,82 грн., сума штрафних санкцій 1408,44 грн. Загальними зборами учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25.07.2024 року прийнято рішення про зміну назви на товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», що підтверджується копіями виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Статтею 525\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредити не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Частина 1\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ч.1\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1\~ст.1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Суд дійшов висновку, що відповідач не виконує умов договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 128509, добровільно не сплачує визначені договорами платежі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. Крім того, суд зазначає наступне: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1,3\~ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст.134ЦПК України\~встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Разом з тим, частиною 8 ст.141ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт на суму 5000,00 грн., додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якої адвокатське бюро зобов`язалось здійснити представництво інтересів позивача у справі щодо стягнення кредитної заборгованості щодо [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також не надання відповідачем заяви про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Також, в силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved