Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

07 серпня 2025 року до Новобаварського районногосуду міста Харкова звернулась [PERSON] , в особі свого представника адвоката Вайленко Ганни Олександрівни, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2022 року. Наразі в провадженні Новобаварського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначила, що спільний син сторін проживає разом з матір?ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Як відомо позивачу, відповідач має офіційний дохід, отримає заробітну плату, на утриманні інших дітей не має, непрацездатних батьків або інших непрацездатних членів сім?ї не має. Вказані обставини і вимусили звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюНовобаварського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання. 03 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого повідомлено, що обставини викладені у позовній заяві та доводи не відповідають дійсності. Зазначив, що не оспорює того, що їх спільний син мешкає з позивачко, але заперечує, що всі витрати на утримання дитини несе тільки позивачка у справі. Крім того, позивачу достовірно відомо, що на його утриманні є неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , мати якої, [PERSON] . Згідно рішення Люботинського міського суду Харківської області від 18 червня 2015 року справа № 630/256/2015-ц остання було позбавлена батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , [INFO] . Також, позивачці достеменно відомо, що з матері його дитини - [PERSON] , рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2016 року по справі № 630/347/16-ц було стягнуто на його користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] . Постановою Державного виконавця Московського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 19.05.2017 було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 630/347/16-ц про стягнення з [PERSON] аліментів. Згідно довідки виданої Салтівським відділом ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 липня 2025 року, заборгованість по аліментам у [PERSON] , становить 276 155,00 грн., тобто [PERSON] , зовсім не сплачує аліменти на утримання доньки. Таким чином всі витрати на утримання дитини несе особисто [PERSON] . На теперішній час, погоджується на аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу. Представник позивача адвокат Вайленко Г.О., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 05.08.2025, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у рішенні вище. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення з нього аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Представник позивача в судовому засіданні повідомила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них є спільний син [PERSON] . Зазначила, що подружжя не проживає однією сім?єю з липня 2025 року, на теперішній час шлюб розірвано. Так, судом було встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). 20 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, актовий запис № 159, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.18). Представник позивача в судовому засіданні повідомила,\~що на\~теперішній час малолітня дитина проживає разом з матір?ю, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утриманні дитини, у зв`язку з чим [PERSON] була вимушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідач в свою чергу, в судовому засіданні повідомив, що не оспорює того, що їх спільний син мешкає з позивачко, але заперечує, що всі витрати на утримання дитини несе тільки позивачка у справі. Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, посилаючись на те, що на його утриманні є донька [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні відповідач повідомив, що у нього на утриманні перебуває донька від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , мати якої позбавлена батьківських прав та яка не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Дійсно як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.32). Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 18 червня 2015 року позов [PERSON] задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] ; і.н. [NUMBER] ) на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34). На підставі вищевказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 53704809 (а.с.35). Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) станом на 01.07.2025 по виконавчому провадженню № 53704809 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 276 155,00 грн. (а.с. 35-37). Отже, судом достовірно встановлено, що на утриманні відповідача [PERSON] перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~\~\~1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~ На переконання суду двоє дітей відповідача повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Отже,

Outcome: partial