Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду про встановлення факту батьківства. Позов мотивує тим, що у свідоцтві про народження її матір`ю зазначено [PERSON] , а запис про батька - [PERSON] відсутній. Батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, вели господарство, мали спільних дітей - позивачку та відповідачім по справі. Батько піклувався про позивачку, називав її своєю донькою. Позивачка до дня смерті проживала разом з батьками. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина відносно його спадкового майна, однак [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю в актовому записі про народження запису про те, що [PERSON] є її батьком. На підставі наведеного, просить встановити факт визнання [PERSON] батьківства відносно позивачки. 13.06.2025 отримано відповідь №102/28/1098 з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача 1. 20.06.2025 отримано відповідь №02-28/2707 з Ружинської селищної ради щодо зареєстрованого місця проживання відповідача 2. Ухвалою суду від 24.06.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано у державного нотаріуса спадкову справу. 01.08.2025 на адресу надійшла витребувана спадкова справа №289/2009 щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 12.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідачка 2 у судове засідання не з`явилася, направила заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо задоволення позовних вимоги. Відповідачка 1 на правила до суду заяву 28.08, в якій зазначила, що надає згоду на визнання [PERSON] батьківства відносно [PERSON] . Представник заінтересованої особи Ружинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] (сусідка) у судовому засіданні повідомила про те, що знає батька [PERSON] , матір [PERSON] . Вказала, що них було трьох дівчат, вели господарство, жили всі разом.. Свідок [PERSON] (сусідка) у судовому засіданні вказала про те, що [PERSON] з дружиною та трьома дівчатами проживали по сусідству усі разом, мали господарство, завжди були разом. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справив їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2, [PERSON] народилася [INFO] , батьками його записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) змінено у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с. 10). Згідно із свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] , мати позивачки [PERSON] - [INFO] (а.с. 12-13). Відповідно до виписки №20 від 27.05.2025, виданої Ружинської селищною радою Бердичівського району Житомирської області згідно із запису в погосподарській книзі №10 ОПО особовий рахунок №772, стр. 123, внесено інформацію про домогосподарство, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства та фактичним власником зазначено [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним за цією адресою проживали [PERSON] , 1928 р.н., дружина, [PERSON] , 1955 р.н., дочка (а.с.15). Згідно із випискою №19 від 27.05.2025, виданої Ружинської селищною радою Бердичівського району Житомирської області згідно із запису в погосподарській книзі №2 ОПО особовий рахунок №107, стр. 26-27, внесено інформацію про домогосподарство, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства та фактичним власником зазначено [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним за цією адресою проживала без реєстрації дочка [PERSON] , [INFO] дочка (а.с.14). Як вбачається з копії довідки №577 від 29.12.2008, виданої Прибережненською сільською радою, що гр. [PERSON] дійсно являється дочкою померлого [PERSON] , жили разом в одному будинку особовий рахунок № [NUMBER] , який розташований за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, і вона доглянула його до смерті. Дані згідно по господарської книги №2 на 2006-2010 роки (а.с.16) Державний нотаріус Ружинської державної нотаріальної контори Ставничий О.В. у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2025 року №442/02-31 вказав, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] неможливо, у зв`язку з відсутністю родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем (а.с. 19). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ставничим О.В. заведено спадкову справу №289/2009, з якої вбачається, що спадкоємцями на майно померлого за законом є заявниця [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48-76). Вищевикладені обставини стали підставою \~для звернення до суду із позовною заявою, встановлення факту необхідно для реалізації спадкових прав позивачки. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № N 5 від 31.03.1995\~зазначено, що визначений в\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. В пункті 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених\~ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01.10.1968, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2\~ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю\~запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії\~КпШС України, згідно зі\~ст. 53 КпШС\~підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). \~Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99\~«положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3\~ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». \~Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. \~У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. \~Підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Позивач, [PERSON] народилася [INFO] , тому для вирішення позову слід застосовувати судом положення\~КпШС України. Згідно зі\~ст.\~53\~КпШС для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою, щоб припустимий батько дитини відмовився від встановлення батьківства в добровільному порядку та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС. Можливість встановлення факту визнання батьківства передбачена ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю від 27 червня 1968р., який є чинним та підлягає застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР». Згідно з положеннями вказаної норми, якщо дитина народилась до [INFO] та її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини. При цьому, не має значення, помер припустимий батько дитини до чи після 01.10.1968 року. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Касаційний суд вже вказував, що: (1) правила частин другої та третьої статті 53 КЗпШС застосовуються для встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюб і у відношенні дітей, що народилися після 01 жовтня 1968 року; (2) у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року умови встановлення факту визнання батьківства передбачалися частиною першою статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію\~Кодексу про шлюб та сім`ю\~Української РСР». У разі смерті особи, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку за наявності таких умов: (а) перебування дитини на утриманні такої особи; (б) визнання особою себе батьком дитини (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року в справі № 687/1557/17 (провадження № 61-41829св18)). Аналогічні по суті висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 570/2797/13-ц (провадження № 61-5970св18) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року в справі № 183/3834/15-ц (провадження № 61-28689св18). В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (стаття 53 КпШС України). Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі поданих доказів, показів свідків, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, вели господарство, у погосподарських книгах зазначено, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , у свідоцтві про народження позивачки батьком зазначено ім`я [PERSON] , в матеріалах спадкової справи міститься аналогічне рішення суду про встановлення батьківства відповідачкою [PERSON] . Суд, надавши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Судові витрати залишити за позивачкою.

Outcome: approved