Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

26.02.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Просто мані" звернулось до суду з позовом, відповідно до змісту якого просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОСТО МАНІ» заборгованість за Договором (за програмою Кредит Плюс) № 29-12-21-03-27/2235_OD надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 29.12.2021 року у розмірі 354 121 гривня 74 копійок, що складається з: 184 574 (сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні, судовий збір у розмірі 5 311 (п`ять тисяч триста одинадцять) гривень 83 копійки та суму понесених судових витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ПРОСТО МАНІ» та [PERSON] було укладено Договір (за програмою Кредит Плюс) № 29-12-21-03-27/2235 OD надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Пунктом 1.1. Договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в сумі 195 000 гривень на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі: за період з 29.12.2021 по 31.10.2022, 01.12.2022 по 28.12.2022 включно користування кредитом - 36 відсотків річних; за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 включно користування кредитом - 1,2 відсотків річних; та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим Договором. Тип процентної ставки - фіксовано. Відповідно до заяви на отримання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від ТОВ «ФК «ПРОСТО МАНІ» від 29.12.2021 року (Додаток № 3) Відповідач погодив наступний порядок надання позики за рахунок надання грошових коштів Позивачем, а саме Позивачем було за завданням Відповідача надано: грошові кошти у сумі 180 000,00 гри. перераховуються на поповнення рахунку відкритого на ім`я Відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією № 13814 від 30.12.2021 року (Додаток № 4); грошові кошти у сумі 9 500,00 грн. перераховується приватному нотаріусу Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гранкіна Г.П. за оплату вчинення нотаріальних послуг посвідчення Договору іпотеки, що підтверджується платіжною інструкцією № 13815 від 30.12.2021 року (Додаток № 4); грошові кошти у сумі 5 500,00 грн. перераховується ФОП [PERSON] зі оплату послуг кредитного посередника, що підтверджується платіжною інструкціє» № 13816 від 30.12.2021 року Додаток № 4). Таким чином Відповідачу було надано позику у розмірі 195 000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що відповідає умовам укладеного між сторонам договору. Вказує, взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплаті встановлених платежів Відповідач не виконав повністю, а тому станом на дату подання позовної заяви має непогашену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 184 574 (сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 99 копійок та заборгованість по нарахованих та не сплачених процентах у розмірі 83 110 (вісімдесят три тисячі сто десять) гривень 96 копійок. Крім того, п.1.10 договору передбачено, що позичальник приймає на себе ризики девальвації національної валюти - гривні відносно іноземної валюти - долара США. У разі збільшення курсу (вартості) долара США, що встановлений НБУ на момент укладення цього договору, сума позики, відсотки, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації гривні до долара США, за формулою зазначеною в договорі. Оскільки, взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплаті встановлених платежів Відповідач не виконав, а тому станом на дату подання позовної заяви має непогашену заборгованість зі сплати суми девальвації на тіло кредиту у розмірі 59 599 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 26 копійок та заборгованості зі сплати суми девальвації на проценти у розмірі 26 836 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 53 копійки. Згідно до п. 1.5. Договору, кредит надається строком на 364 днів від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з 29 грудня 2021 року по 28 грудня 2022 року. У разі невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених Договором, дія даного Договору продовжується до повного виконання Позичальником зобов`язань включаючи день фактичного та повного розрахунку. Оскільки відповідач не виконав зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. Позивач також просить суд стягнути з [PERSON] понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 5311, 83 грн. та витрати на професійну правничу допомогу Ухвалою від 29 лютого 2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження). Заочним рішенням від 14.01.2025 року вимоги позовної заяви було задоволено повністю. Ухвалою від 18.06.2025 року скасовано заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/865/24 від 14.01.2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Просто мані" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 22.07.2025 року представником відповідача адвокатом Васильєвим Ю.Ю. надано до суду відзив на позовну заяву. У відповідності до поданого відзиву відповідач [PERSON] частково визнає пред`явлені вимоги, а саме 150 574,99 гривень заборгованості за тілом кредиту та 17 938,33 грн. заборгованості за відсотками. Визнаючи частково пред`явлені вимоги відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору, проте вважає невірним розрахунок заборгованості здійснений позивачем. Зокрема відповідач вважає протиправним нарахування відсотків за договором після закінчення строку кредитування, а саме з 28.12.2022 року по 24.11.2023 року, а також нарахування позивачем суми девальвації заборгованості за тілом кредиту та за відсотками. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, яким позивач підтримує позовну заяву у повному обсязі та вважає викладені у відзиві доводи неспроможними. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як підтверджується матеріалами справи, 29.12.2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ "ФК "Просто мані" з заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту згідно договору № 29-12-21-03-27/2235 OD надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 29.12.2021 року. Згідно умов укладеного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 195 000 грн строком по 28 грудня 2022 року на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач, як позичальник, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені договором, зокрема п.3.1 договору обумовлено, що у разі збільшення курсу НБУ продажу долара США, відсотки, сума позики, що підлягає сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації визначених за відповідною формулою. Позивачем свої зобов`язання згідно договору виконано, а саме перераховано грошові кошти на рахунок відповідача, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.11.2025 року відповідач має заборгованість в розмірі 354 121,74 грн: за тілом кредиту 184 574,99 грн., за сумою девальвації нарахованої за тіло кредиту 59 599,26 грн, за нарахованими відсотками 83 110,96 грн, за сумою девальвації нарахованих відсотків 26 836,53 грн. Суд виходить з того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Суд звертає увагу, що за умовами кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням для створення бізнесу (п. 1.3 договору), а отже вказаний кредит не є споживчим. Відповідно до п. 1.5 кредит надається строком на 364 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 29.12.2021 року по 28.12.2022 року. Договір набуває чинності з моменту його укладення (підписання сторонами). У разі невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань включаючи день фактичного та повного розрахунку. У п. 1.10 договору передбачено, що у разі збільшення курсу НБУ продажу долара США, відсотки, сума позики, що підлягає сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації визначених за відповідною формулою. Пунктом 1.11. договору встановлено, що сума процентів та сума позики збільшена на девальвацію сплачується одночасно з поверненням позики та процентами за користування позикою відповідно до графіку платежів визначених додатком № 1 до даного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд виходить з того, що позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що нарахування відсотків проведено за період з 29.12.2021 року по 24.11.2023 року. Разом з тим, судом встановлено, що за умовами кредитного договору кредит надається відповідачу на 364 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 29.12.2021 року по 28 грудня 2022 року. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, кредитодавець відповідно до положень ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто, до 28.12.2022 року, а після закінчення строку його дії у кредитодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Указане узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, на які покликається представник відповідача. За правовою позицією Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19, від 15 листопада 2023 року у справі № 204/5103/21 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Беручи до уваги розрахунок позивача, який не було по суті спростовано відповідачем, станом на 28.12.2022 року у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором яка складається з тіла кредиту у сумі 184 574,99 грн., та заборгованості за відсотками 48 346,42 грн. У суду немає підстав сумніватися у правильності розрахунку у цій частині, адже, будучи достеменно обізнаною з цим розрахунком, сторона відповідача наведений розрахунок не заперечила та власного контррозрахунку не надала. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21). З врахуванням наведеного, вимогу позивача про стягнення заборгованості за нараховані відсотки необхідно задовольнити частково, а саме в межах строку дії договору до 28.12.2022 року. Щодо вимог про стягнення заборгованості по сумах девальвації, нарахованих на тіло кредиту та на відсотки, суд виходить із домовленості сторін за договором: позичальник приймає на себе ризик девальвації національної валюти гривні відносно іноземної валюти - долара США. У разі збільшення курсу (вартості) долара США, що встановлений НБУ на момент укладання цього договору сума позики, відсотки, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації гривні до долара США за відповідною формулою. ЦК України не містить такого поняття як «девальвація», водночас Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 910/11077/20 виснував, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Як свідчить долучений самим позивачем розрахунок заборгованості, підтверджений у судовому засіданні представником, суми девальвації: 59 599,26 грн - на тіло кредиту та 26 836,53 грн - на відсотки нараховані 24.11.2025 року, тобто після закінчення погодженого строку кредитування 28.12.2022 року. Відповідно до п.1.10 договору, за яким сума процентів та сума позики, збільшені на суму девальвації, сплачуються одночасно з поверненням суми позики та/або процентами за користування позикою відповідно до умов договору та графіку платежів, визначеним додатком № 1 до даного договору. Оскільки графік платежів, передбачений додатком № 1 до договору з останньою виплатою 28.12.2022 року не змінювався, у позивача в зв`язку з цим відсутні правові підстави нараховувати позов межами цього терміну девальвацію на суму позики та процентів. Отже сума девальвації має бути розрахована станом на день, остаточного формування суми заборгованості, тобто останній день кредитування. Користуючись обумовленою сторонами у кредитному договорі формулою СД=С*(К2-К1)/К1 де с це сума відсотків або сума позики, К1 курс долара на день укладення договору, К2 курс долара на день платежу, судом здійснено наступні розрахунки. Сума девальвації нарахованої на тіло кредиту розрахована наступним чином: тіло кредиту станом на 28.12.2022 року - 184 574,99 грн. *(36,5686 (курс долара станом на 28.12.2022 року) 27,2235 (курс долара на день укладення договору) / 27,2235 (курс долара на день укладення договору), що дорівнює 63 359 (Шістдесят три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 66 копійок. Аналогічні розрахунки здійснено щодо суми девальвації на відсотки за договором станом на 28.12.2022 року 48 346,42 грн. *(36,5686 (курс долара станом на 28.12.2022 року) 27,2235 (курс долара на день укладення договору) / 27,2235 (курс долара на день укладення договору), що дорівнює 16 596,03 грн. Отже станом на 28.12.2022 року відповідач мав заборгованість перед позивачем, яка складалась з тіла кредиту у сумі 184 574,99 грн, заборгованості за відсотками по кредиту 48 346,42 грн., девальвації нарахованої на тіло кредиту 63 359, 66 грн. та девальвації на відсотки за договором 16 596,03 грн. Після закінчення строку кредитування відповідачем [PERSON] було здійснено погашення заборгованості на загальну суму 34 000 гривень. Згідно до пункту 3.11 кредитного договору кошти що спрямовуються позичальником на виконання зобов`язання за цим договором, вносяться з додержанням ним наступної черговості з урахуванням суми девальвації: -у першу чергу на сплату суми девальвації, що нарахована на проценти; -у другу чергу на сплату процентів; -третю чергу на сплату суми девальвації, що нарахована на часткову або повну суму кредиту, що повертається; -у четверту чергу на погашення(повернення) кредиту; -у п`яту чергу на сплату нарахованої неустойки; -у шосту чергу на відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов цього договору. Таким чином, з урахуванням визначеної сторонами кредитного договору черговості кошти сплачені відповідачем після 28.12.2022 року у першу чергу повинні були бути спрямовані на погашення суми девальвації, що нарахована на проценти, у другу чергу на погашення заборгованості за відсотками. Після проведених [PERSON] платежів, враховуючи черговість зарахування сум погашення станом на день ухвалення рішення загальна заборгованість відповідача складає 278 877 (Двісті сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 10 копійок, що складається з: 184 574 (сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 99 копійок суми заборгованості по тілу кредиту; 30 942 (Тридцять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривень 45 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом; 63 359 (Шістдесят три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 66 копійок заборгованості по сумі девальвації нарахованої на тіло кредиту. Висновок суду узгоджується з такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України, ст.2 ЦПК України), неможливість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитних договорів. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували доводи позивача та беззастережно доводили протилежне. У даній справі судом надано відповіді на доречні аргументи сторін, здатні вплинути на вирішення спору (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 910/6322/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 990/135/22). Однією із засад (принципів) цивільного судочинства з відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (ст.2 ЦПК України). Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід вказати наступне. Судом встановлено, що 25.09.2023 між адвокатом Ляпкало А.І. та ТОВ «ФК «Просто мані» укладено договір №01/25-09-23 про надання правничої допомоги (а.с.27). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказаний розрахунок подається з урахуванням часу витраченого адвокатом на представлення інтересів позивача пов`язаного з вивченням матеріалів, збиранням необхідного обсягу документів, написанням позовної заяви до суду та відповіді на відзив. Згідно з ч.3 ст.141\~ЦПК\~України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Верховний Суд у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 сформував наступний висновок: "...витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України)...». Отже, судом встановлено та належними доказами підтверджено, що сума судових витрат, які поніс позивач 10 000, 00 грн. Суд дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, а також часткове задоволення позову (78,7%%), тому приходить до висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, а тому підлягає до часткового задоволення у розмірі 78,7%% від 10 000,00 грн, що становить 7870,00 грн. Відповідно до вимог ст.141, 142 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги частково (78,7%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 4 183,15 грн . На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial