Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю (без реєстрації шлюбу) заявниці [PERSON] із загиблим військовослужбовцем [PERSON] з часу офіційного розірвання шлюбу між ними, а саме з моменту набрання рішенням Святошинського районного суду міста Києва законної сили - 06.10.2021 року і до дня його загибелі [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що у період з 21.05.2011 року по 06.09.2021 року перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 09.11.2021 року [PERSON] надав [PERSON] повторне свідоцтво про шлюб та запевнив її, що розірвання шлюбу не відбулося, оскільки сторони не отримали рішення суду про розірвання шлюбу та не подали його органу реєстрації актів цивільного стану. Після цього подружжя продовжило проживати однією сім`єю разом з дочкою, вели спільне господарство, спільний побут, розподіляли обов`язки, витрати, разом відпочивали та брали участь у вихованні дитини. Характером стосунків між ними був притаманний подружжю. Незважаючи на формальну правову невизначеність подружжя продовжило проживати однією сім`єю. 24.02.2020 року [PERSON] був призваний на військову службу [INFO] та у подальшому був направлений до зони бойових дій Донецької області м. Краматорськ, згодом Харківської області. 18 травня 2024 року [PERSON] дізналась про загибель [PERSON] . 20 травня 2024 року [INFO] повідомив її як дружину про загибель [PERSON] . Заявниця вказує, що їй, як дружині загиблого військовослужбовці, було видано лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті, свідоцтво про смерть щодо [PERSON] . Також вона займалася його похованням. Згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] від 18.07.2024 року № 212 [PERSON] вказана як дружина, [PERSON] як дочка загиблого [PERSON] . Надалі [PERSON] отримала на свій картковий банківський рахунок грошове забезпечення належне [PERSON] та виплати на поховання. Спадщину після загибелі [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] та мати загиблого [PERSON] . З метою отримання гарантованого державою соціального захисту спільної дочки [PERSON] заявниця звернулася до [INFO] , де їй було повідомлено, що шлюб із загиблим [PERSON] розірвано. З того часу у застосунку «Дія» з`явилася відмітка в актовому записі про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заявник вказує на існування необхідності у доведенні в судовому порядку факту проживання з [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з дня розірвання шлюбу та по день загибелі її чоловіка. Заявник надає суду докази на підтвердження зазначеного у заві, та вказує, що вказані обставини можуть бути підтвердженні показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яких вона просить допитати. Також просить призначити огляд у судовому засіданні речового доказу - мобільного телефону, який належав загиблому [PERSON] . У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року заява прийнята до розгляду і відкрито провадження за правилами окремого провадження з призначенням судового засідання. Представники заявниці у судовому засіданні підтримали заяву, просили її задовольнити на підставі викладених у ній доводів та наданих суду поясненнях. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. У судове засідання [INFO] та Міністерство оборони України явку своїх представників не забезпечили, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вислухавши доводи представників заявниці, пояснення свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. При цьому, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом реєстрації актів цивільного стан Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №604. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.10.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2863. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.05.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №604, - розірвано. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 травня 2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 8474, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . У ході розгляду справи судом встановлено, що у 2021 році, через 10 років спільного та сумісного життя через непорозуміння [PERSON] звернулась Святошинського районного суду міста Києва із заявою про розірвання шлюбу. [PERSON] намагався примиритись із [PERSON] . Під час розірвання шлюбу сторони підтримували подружні відносини, [PERSON] продовжував піклуватись про родину. Оскільки [PERSON] довіряла рішенню чоловіка щодо сімейних справ, вони домовились до суду не ходити. Обидва не знали, що їх шлюб було розірвано, оскільки не отримували рішення Святошинського районного суду міста Києва. Навпаки, [PERSON] 09 листопада 2021 року звернувся до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та отримав дублікат свідоцтва про шлюб, який передав [PERSON] . Після цього сім`я вважала шлюб діючим і більше не поверталася до питання розлучення до подій 2024 року. Про факт розірвання шлюбу [PERSON] дізналась вже після загибелі [PERSON] , коли звернулась до [INFO] , а також, коли оформлювала документи на спадщину. На мобільний застосунок «Дія» надійшло рішення суду та підтягнулось повідомлення, що шлюб розірвано, проте актовий запис про розірвання шлюбу до сих пір відсутній у застосунку «Дія». Адвокатом Мітюшкіним В.А. направлено адвокатський запит до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.03.2025 року щодо отримання актуальної інформації щодо перебування у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі [PERSON] та [PERSON] (копія запиту додається). Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 13.03.2025 р. № 429/33.8-80 надав відповідь у якій зазначив, що 09.07.2024 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2021 р. № 759/15009/21 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] : внесено відповідні дані до актового запису про шлюб № 604 від 21.05.2011 р., складеного Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до Державного реєстру актів цивільного стану. Таким чином, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2021 року №759/15009/21 було виконане лише 09 липня 2024 року - тобто через 55 днів після загибелі [PERSON] . Окрім іншого, у 2022 році, під час перебування [PERSON] на позиції [PERSON] поблизу контрольно-пропускного пункту «Пуща-Водиця» (перехрестя вулиці Міської та Великої кільцевої дороги м. Києва), [PERSON] у присутності побратимів та свідків урочисто зробив повторну пропозицію [PERSON] щодо укладення шлюбу. Це було проявом їх глибоких і стабільних стосунків, які зберігалися впродовж тривалого часу, попри раніше висловлені наміри розірвати відносини. Отже, на час спільного життя з 06.10.2021 року до 18.05.2024 року шлюб був розірваний лише формально, а сторони фактично не знали про це і продовжували жити як подружжя. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Заявницею на обґрунтування доводів щодо проживання однією сім`єю з [PERSON] надано суду ряд доказів, а саме: 08 вересня 2023 року були укладені два договори страхування життя, що підтверджується страховими полісами № 100929699 та № 100929700. Відповідно до цих полісів [PERSON] виступає страхувальником життя [PERSON] ; фіскальні та товарні чеки придбання товарів для ремонту чи облаштування житла, що вказує на наявність між [PERSON] та [PERSON] спільного господарства; докази перебування транспортного засобу NISSAN ROGUE (Ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , належного за життя [PERSON] , користуванні [PERSON] . У рівних частинах донька [PERSON] та мати [PERSON] успадкували цей автомобіль, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2025 року. Цього ж дня, 12 лютого 2025 року мати [PERSON] видала довіреність [PERSON] на розпорядження 1/2 частки транспортного засобу; відповідні, фото та відеоматеріали, які підтверджують факт спільного відпочинку як подружжя та родини заявника з [PERSON] ; докази перерахування коштів [PERSON] заявниці. Крім того, [PERSON] разом із донькою - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, з моменту укладення шлюбу у 2011 році, вони всією родиною постійно проживали та вели спільний побут за адресою: [ADDRESS] , що є місцем реєстрації та проживання [PERSON] та її батьків. Зокрема, фактичне проживання [PERSON] разом з [PERSON] та донькою [PERSON] підтверджується актом про фактичне проживання від 03.05.2025 року, виданим Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційної дільниці № 4», відповідно до якого сусіди та представник КП « Житлово-експлуатаційної дільниці № 4» підтверджують, що громадянин [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , не зареєстрований в даній квартирі за вказаною адресою з 21.05.2011 року проживав у зв`язку із проживанням родини (сім`ї) за вказаною адресою. Ці докази, узгоджуються між собою, і, на думку суду, підтверджують факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, наявність у них спільного побуту, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Докази, надані заявницею, на думку суду, відповідають критерію достовірності, підтверджують ті події, які існували, що є предметом доказування у цій справі. Отже, аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність факту проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з моменту розірвання шлюбу між подружжям до дня смерті [PERSON] . Вирішуючи питання про те, чи матиме встановлення цього факту юридичне значення для заявниці, тобто чи породжує він виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків суд виходить з наступного. Так, з метою отримання гарантованого державою соціального захисту спільної доньки - [PERSON] заявниця звернулась у [INFO] . Представники [INFO] усно повідомили, що шлюб заявниці з [PERSON] розірвано та подальше призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», можливо лише після встановлення факту рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого буде встановлено, що заявниця проживала однією сім`єю із загиблим, але не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, або в будь-якому іншому шлюбі, як те визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після спливу шестимісячного строку після загибелі [PERSON] , відповідно до спадкової справи № 1-2024, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В., спадщину прийняли донька загиблого - [PERSON] та мати загиблого - [PERSON] . З моменту, як посадові особи [INFO] повідомили, що [PERSON] з [PERSON] розлучені, згодом у мобільному застосунку «Дія» в розділі «Документи» з`явилась відмітка в актовому записі про шлюб, що шлюб розірвано. За відсутності документального підтвердження факту проживання однією сім`єю, який ніяким іншим чином, ніж судовим рішення підтверджений бути не може, заявниця позбавлена права щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно з ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей. Відтак, первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Встановлення вказаного факту заявниці необхідне саме для здійснення права щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, окрім судового. Враховуючи викладене, сукупність поданих доказів, що підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник, те, що він має значення для виникнення особистих немайнових прав заявниці, притаманних одному з подружжя, а також те, що іншого порядку встановлення фактів не передбачено, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved