Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

14.08.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована [PERSON] 16.12.2019, шляхом підписання електронним підписом відповідача заяви формуляра про акцептування оферти № 000191211697 від 16.12.2019 щодо прийняття пропозиції ТОВ «ФК «Форза» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. На умовах кредитного договору позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у гривні, на умовах, передбачених договором позики № 000191211697, у розмірі 3098,00 грн, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, із кінцевим терміном погашення не пізніше 14.01.2020, процентна ставка в день становить 1,11% та процентна ставка 2,50% в день, яка застосовується у разі прострочення (користування коштами поза межами строку, на який надано кредит). Також, відповідач неодноразово вносив оплату коштів у рахунок погашення кредиту на загальну суму 2274,55 грн, що свідчило про пролонгацію кредиту, передбачену п. 5 договору. 30.06.2021 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда Ф» було укладено договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Артеміда Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Форза», включно і до [PERSON] . Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору позики, натомість [PERSON] неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого станом на 06.08.2025 заборгованість [PERSON] становить 11944,70 грн, з яких: 3098,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1115,40 грн залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов договору позики), 6970,50 грн залишок заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики за період із 01.07.2021 по 28.09.2021), 760,80 грн сума інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 16.03.2020 по 23.02.2022), яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою суду від 29.08.2025 відкрито провадження у справі № 141/715/25 та з врахуванням вимог ст.\~274\~ЦПК\~України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 09.10.2025. 23.09.2025 на виконання вимог ухвали суду від 29.08.2025 від АТ «Ощад Банк» надійшла виписка про рух грошових коштів. 29.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Бачинського О.М. надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики № 000191211697 від 16.12.2019 у розмірі 11181,30 грн, з яких: 2900,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1044,12 грн залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов договору позики), 6525,00 грн залишок заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики за період із 01.07.2021 по 28.09.2021), 712,18 грн сума інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 16.03.2020 по 23.02.2022), яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. 02.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Бачинського О.М. на виконання вимог ухвали суду від 29.08.2025 надійшла заява. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда - Ф», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/715/25, жодних заяв чи клопотань суду не подав, натомість, в позовній заяві представник позивача Бачинський О.М. просив суд розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялась про дату та місце розгляду справи № 141/715/25 шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив на позовну заяву до суду не направила, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подала, натомість, конверт з кореспонденцією суду, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~є належним повідомленням. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/715/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.12.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697. Відповідно до п. 5 договору загальний розмір кредиту становить 3098,00 грн, вид кредиту знижка 40%, схема погашення класична, дата видачі кредиту 16.12.2019, строк дії договору із 16.12.2019 по 14.01.2020, але в будь якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором), можливість пролонгації дозволено, мета споживчі цілі, процентна ставка в день 1,11%, процентна ставка за кожен день у разі прострочення становить 2,50%. Клієнт має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору клієнт повідомляє товариство у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді із накладенням електронних підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) (п. 6 договору). У пункті 9 договору вказаний графік платежів, згідно якого датою платежу є 14.01.2020, період користування 30 днів, сума основного боргу 3098,00 грн, сума процентів 1031,70 грн, сума платежу 4129,70 грн. Номер карти/електронного гаманця [NUMBER] (п. 1.6 договору). Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697 від 16.12.2019 підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором х1849521. У додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697 від 16.12.2019 вказаний графік платежів, а саме дата платежу 14.01.2020, сума процентів 1031,70 грн, сума основного боргу 3098,00 грн. У додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697.1 від 14.01.2020 вказаний графік платежів, а саме дата погашення кредиту -13.02.2020, період користування 30 днів, сума основного боргу 3098,00 грн. У додатку до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697.2 від 14.02.2020 вказаний графік платежів, а саме дата погашення кредиту 15.03.2020, період користування 30 днів, сума основного боргу 3098,00 грн. Також у паспорті споживчого кредиту зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. 30.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» було укладено договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форза» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Артеміда Ф» права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Артеміда Ф» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «ФК «Форза» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30.06.2021, за порядковим номером 2266 значиться [PERSON] , заборгованість якої за кредитним договором № 000191211697 від 16.12.2019 становить 4213,40 грн, з яких: 3098,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту та 1115,40 грн сума заборгованості за відсотками. Як убачається із детального розрахунку заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697 від 16.12.2019, станом на 26.09.2025 заборгованість [PERSON] становить 11181,30 грн, з яких: 2900,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1044,12 грн залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов договору позики), 6525,00 грн залишок заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики за період із 01.07.2021 по 28.09.2021), 712,18 грн сума інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 16.03.2020 по 23.02.2022). Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст. 629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст. 611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний\~цифровий\~підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України\~«Про\~електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про\~електронний\~цифровий\~підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11181,30 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 000191211697 від 16.12.2019 у розмірі 11181,30 грн, з яких: 2900,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1044,12 грн залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України та умов договору позики), 6525,00 грн залишок заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики за період із 01.07.2021 по 28.09.2021), 712,18 грн сума інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 16.03.2020 по 23.02.2022). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до положень\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У\~ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1\~ст. 1 цього Закону\~передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3\~ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~статтею 903 ЦК України\~визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України\~визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України\~регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової допомоги № 20250804-18К від 04.08.2025; розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» до [PERSON] про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000191211697 від 16.12.2019. На підставі зазначеного представник позивача адвокат Бачинський О.М. просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 гривень. Аналізуючи фактичні обставини справи № 141/715/25 та обсяг виконаної роботи адвокатом, а також відсутність від відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі в сумі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved