Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

23.09.2025 року [PERSON] через свого представника - адвоката Писко С.І. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій посилається на те, що вона тривалий час потерпає від домашнього насильства з боку її чоловіка [PERSON] , а саме: щодо неї застосовується психологічне насильство, погрози фізичною розправою, залякування, приниження і образи нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, чим завдається шкода її психічному та фізичному здоров`ю. Заявниця неодноразово зверталась за допомогою до правоохоронних органів. Зокрема, 05.01.2023 року Старосамбірський районний суд Львівської області у справі №455/1812/22 виніс рішення про видачу обмежувального припису строком на три місяці щодо [PERSON] . Також, 24.04.2023 року Старосамбірський районний суд Львівської області у справі №455/49/23 виніс рішення про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України. Як вбачається з інформації по справі №455/1682/25 до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025141320000412 від 13.08.2025 року, згідно якого [PERSON] 12.06.2025 року, близько 15:00 години, перебуваючи у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , на грунті раптово виниклого словесного конфлікту, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] , умисно нанісши їй один удар кулаком по обличчі, чим заподіяв потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта, садно у лівій надбрівній ділянці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином [PERSON] був обвинувачений у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 12.08.2025 року [PERSON] , близько 15:00 год. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство, а саме побив свою дружину [PERSON] . У зв`язку з цим, 12.08.2025 року о 17:30 год. [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №448113, терміном на 10 діб, з зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Крім того, 17.09.2025 року [PERSON] , близько 18:10 год., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] , що виразилось у формі словесних образ, погроз, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Таким чином, своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 173-2 КУпАП. Просить видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] , [INFO] , протягом 6 (шести) місяців: - перебувати у місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] ; - наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання (перебування), місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи [PERSON] , [INFO] ; - контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 23.09.2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 25.09.2025 року, яке відкладено на 14 годину 30 хвилин 02.10.2025 року. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Писко С.І. в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви визнав частково, пояснив, що буде проживати в літній кухні, мобільного телефону не має. Зазначив, що в нього двічі з дружиною були конфлікти і судом було винесено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~(далі - Закон). Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають в родинних відносинах як подружжя. Сторони проживають за адресою: [ADDRESS] . 12.08.2025 року та 17.09.2025 року стосовно [PERSON] було винесено термінові заборонні приписи у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру стосовно постраждалої особи\~ [PERSON] , згідно яких встановлено наступні заходи заборонного припису: заборона залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Термінові заборонні приписи стосовно кривдника були винесені строками на 10 діб з 12.08.2025 року по 22.08.2025 року та з 17.09.2025 року до 27.09.2025 року. Наявність факту існування домашнього насильства з боку [PERSON] щодо [PERSON] , також підтверджується наявними в матеріалах справи копією рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.01.2023 року, яким заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису, -\~задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, на строк 3 (три) місяці, а саме: заборону перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] , [INFO] ; заборону наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] ; заборону вести телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати\~з нею\~через інші\~засоби зв`язку\~особисто. Окрім того, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.03.2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.04.2023 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого\~статтею 390-1 КК України\~та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. На підставі частини 4\~статті 70 КК України\~за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарання призначеного цим вироком та покарання, призначеного за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.03.2023 року, остаточно визначено покарання\~у виді 2 (двох) місяців арешту. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявниця [PERSON] зазнає зі сторони заінтересованої особи [PERSON] домашнє насильство у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявниці. Факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності [PERSON] не заперечив, як і не заперечував щодо обмежувальних заходів, які просила застосувати його дружина. Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву, щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання. Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов визнання їх усіма учасниками справи. Усіма учасниками справи визнано той факт, що [PERSON] у серпні-вересні 2025 року вчиняв домашнє насильство відносно [PERSON] за що був підданий адміністративному стягненню судом. Враховуючи вищенаведене, суд не може проігнорувати той факт, що життя та здоров`я, недоторканість і безпека заявника як найвища соціальна цінність можуть бути під загрозою та переважають над правом заінтересованої особи на її житло, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, якщо суд встановив підстави для застосування обмежувального припису. Беручи до уваги, те, що як і заявник, так і заінтересована особа проживають в сільській місцевості, у невеликому населеному пункті, заборона наближення менше ніж на 200 м становитиме надмірне обтяження та може призвести до ненавмисного порушення рішення суду, тому враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на три місяці, а саме: перебувати як в місці спільного проживання (перебування) так і наближатись на відстань менше ніж 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити вести телефонні переговори або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто. При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як три місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи. Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] , про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, однак лише частково, з наведених вище мотивів та підстав. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial