Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

В липні 2025 року [PERSON] , від імені якого діє адвокат Глушкова О.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] , а саме, що останній є дідом позивачу, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0066436, виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 на ім`я [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у селі Красносілка Крижопільського району Вінницької області помер його дід [PERSON] , який був батьком його матері [PERSON] , [INFO] , однак, в актовому записі про її народження батько записаний зі її слів матері як « [PERSON] ». У період з 1955 по 1997 рр. його баба [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вони вели спільне господарство. Однак, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між ним та дідом [PERSON] , який помер [INFO] , він змушений звернутися до суду з вказаною вимогою. Встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини після смерті останнього, так як його мати, донька спадкодавця спадщину не оформила та не бажає оформляти. Спадщина після смерті спадкодавця складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, вартістю 56663,39 гривень згідно з витягом з технічної документації по паюванню земель КСП «Красносільське» села Красносілка, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0066436, виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 на ім`я [PERSON] , який втрачено, про що в місцевій газеті поміщено оголошення про визнання сертифікату недійсним. Спадщину після смерті спадкодавця він прийняв в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, вступивши у володіння спадковим майном у шестимісячний строк після відкриття спадщини, що підтверджується наявністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, ощадної книжки серії [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] . У зв`язку з необхідністю підтвердження факту прийняття спадщини після смерті спадкодавця змушений заявити таку вимогу при зверненні до суду. Разом з тим зазначив, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, необхідністю підтвердження факту прийняття спадщини, а також втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може оформити право на спадщину у нотаріуса. Приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що надано довідку від 21.10.2024 р. № 149/01-16. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Також вирішено питання про витребування доказів. 14 серпня 2025 року на адресу суду із Крижопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть № 3 від 13.01.1997 року на [PERSON] 05 вересня 2025 року на адресу суду від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла відповідь щодо заведеної спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , надавши Інформаційну довідку із Спадкового реєстру. Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позові. Вважає, що до суду подано достатньо доказів для задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову. Справу просила розглядати у її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в селі Красносілка Крижопільського (теперішнього Тульчинського) району Вінницької області помер [PERSON] , що слідує з запису акту про смерть № 3 від 13 січня 1997 року, який складений виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] з огляду на наступне. Факт родинного споріднення підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , яке видано 16 грудня 1978 року Красносільською сільською радою Крижопільського району, де його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] (мати позивача), серії [NUMBER] , яке видано 06 вересня 1956 року Зеленянською сільською радою Крижопільського району, де її батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видано 24 квітня 1977 року Крижопільською сільською радою Крижопільського району Вінницької області, де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 квітня 1977 року, актовий запис № 7, та що після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (що підтверджує те, що в свідоцтві про народження позивача вказана [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою); згідно довідки-виписки із погосподарської книги № 50 від 04.04.2024 року, виданої старостою Красносільського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області відповідно запису погосподарської книги № 5 особовий рахунок № [NUMBER] за 1955-1957 р. до складу двору входять: голова двору [PERSON] , дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] ; згідно довідки-виписки із погосподарської книги № 142 від 10.10.2024 року, виданої старостою Красносільського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області відповідно запису погосподарської книги № 6 особовий рахунок № [NUMBER] за 1966-2000 р. членами домогосподарства в [ADDRESS] являються: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; згідно довідки-виписки із погосподарської книги № 143 від 10.10.2024 року, виданої старостою Красносільського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області відповідно запису погосподарської книги № 4 особовий рахунок № [NUMBER] за 2001-2005 р. членами домогосподарства в [ADDRESS] являються: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт родинних відносин, підтвердили в судовому засіданні і свідки: [PERSON] , яка пояснила суду, що є родичкою для позивача, а саме позивач є для неї племінником, вона з його матір`ю [PERSON] являються двоюрідними сестрами. Зазначила, що дану сім`ю знає з народження, оскільки є родичами та знає, що [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, на той час ніхто шлюб не реєстрував, у них народилася донька [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Все життя вони прожили однією сім`єю. Інших дітей у них не було. Коли [PERSON] вийшла заміж у неї народився син [PERSON] , більше дітей у неї з чоловіком не було; [PERSON] пояснив суду, що є родичом для позивача, так як мати останнього є для нього двоюрідною сестрою. Сім`ю знає з народження, з позивачем дружили з малечку та спілкуються до сих пір. Знає, що [PERSON] є батьком для [PERSON] , а відтак для позивача є рідним дідом. У дядька [PERSON] з дружиною інших дітей не було. Вони вже життя прожили разом як сім`я, про те, що вони жили в незареєстрованому шлюбі не знав, оскільки сприймав завжди їх як чоловіка та дружину. У [PERSON] з її чоловіком [PERSON] був тільки один син [PERSON] , позивач по справі. Із зазначених документів та показань свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У них народилася донька [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої відомості про батька зазначені зі слів матері та записано « [PERSON] ». З огляду вбачається, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , а оскільки позивач [PERSON] є сином [PERSON] (як встановлено судом згідно свідоцтв про народження та укладення шлюбу), то вбачається, що [PERSON] є дідом для позивача [PERSON] . У п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт родинних відносин із за відсутності документів, що підтверджують родинні відносини (незареєстрований шлюб, запис в свідоцтві про народження про батька зі слів матері) між [PERSON] та [PERSON] , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин є доведеним, а саме що останні між собою є онуком та дідом. Відповідно до\~ст. 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Указані висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц (провадження\~\~№ 14-608цс18). Згідно\~\~ст. 524 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року\~встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно\~ст. 525 цього Кодексу\~є день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом\~статті 553 ЦК УРСР\~уважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло в тому ж числі право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0066436, виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 на ім`я [PERSON] , яку прийняв його внук [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті діда [PERSON] , згідно вимог чинного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини. Даний факт підтверджується тим, що у [PERSON] знаходиться оригінал ощадної книжки серії [NUMBER] його діда [PERSON] . Суд установив, що після смерті [PERSON] спадкоємці із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа після його смерті не заведена, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 82148586 від 08 серпня 2025 року. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог. Враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину в розумінні\~ст. 549 ЦК Української РСР, яка відкрилась внаслідок смерті діда [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини взяв майно спадкодавця, в тому числі ощадну книжку серії [NUMBER] . За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0066436, виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 на ім`я [PERSON] , що підтверджується довідками, які видані відділом № 6 Управління з надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідно до яких з технічної документації по паюванню земель КСП «Красносільське» села Красносілка [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, яке посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0066436, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 та вартість земельної частки (паю) складає 56663,39 гривень Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 11 постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень\~ЗК України\~громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачою державних актів на право власності на землю. Тобто, сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не права власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно з п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0066436, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 28 травня 1997 року № 195 втрачено, про що зроблено відповідне оголошення в газеті «Сільські новини» № 42 від 16 жовтня 2024 року. Відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі\~ст.16 ЦК України\~способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Відповідно до довідки 149/01-16 від 21 жовтня 2024 року, яка видана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на майно не має можливості видати, оскільки у заявника відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту. Відповідно до ст.\~ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ст.\~12, ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивач позбавлений можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал або дублікат сертифікату. Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до\~Конституції України\~органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. Суд зауважує, що в ході судового розгляду не було здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті\~ [PERSON] ( [PERSON] , як встановлено судом є донькою [PERSON] визнала позов [PERSON] , подавши відповідну заяву до суду, тим сам зазначила, що не претендує на спадщину, що залишилась після смерті її батька [PERSON] ), які б прийняли спадщину, чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті\~ [PERSON] , що б диспропорційно вплинуло на принцип «справедливості» при вирішенні даної справи. Так, судом встановлено, що майно належало спадкодавцю [PERSON] законно, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0066436. З огляду на те, що в судовому засіданні доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що останній є дідом для позивача, належність спадкового майна померлому, фактичне прийняття спадщини позивачем після смерті спадкодавця, відповідно до чинного законодавства на момент відкриття спадщини», відсутність інших спадкоємців які би подали заяву про прийняття спадщини, чи прийняли спадщину, чи мають право на спадщину, в тому числі і на обов`язкову частку відповідно до законодавства, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), суд беручи до уваги вищезазначене, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved