Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 63 098,43 грн заборгованості за кредитним договором № 5234862317 від 05 серпня 2020 року. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір № 5234862317, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 51 245,80 грн на строк до 15 серпня 2022 року зі сплатою річних процентів у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів у сумі 3,00 % від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 07 серпня 2020 року право вимоги за вказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. Після відступлення права грошової вимоги [PERSON] неодноразово повідомлявся про наявність заборгованості, проте жодних дій для її погашення ним не здійснювалося. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 63 098,43 грн, яка складається з: 35 591,62 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,10 грн заборгованості за річними процентами; 27 501,71 грн заборгованості за щомісячними процентами. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Альховська І. Б. у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду письмовій заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не подав, про причини неприбуття суд не повідомив. У відповідності до положень статті 223 частини 4, статей 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5234862317, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 51 245,80 грн строком на 24 місяці зі сплатою річних процентів у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів у сумі 3,00 % від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 4862317, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.1 договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті TOB «ФК «ЦФР». Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір (пункт 2.2 договору). 07 серпня 2020 року право вимоги за кредитним договором № 5234862317 відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. Пунктом 2.2 договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 63 098,43 грн, яка складається з: 35 591,62 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,10 грн заборгованості за річними процентами; 27 501,71 грн заборгованості за щомісячними процентами. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Так, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077\~ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079\~ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині відступлення права вимоги позивачем надано копію договору № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до пункту 9.2 договору цей договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Пунктом 9.4 договору визначено, що у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення дії договору жодна з сторін не ініціювала його розірвання - договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Таким чином, самим договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року передбачена пролонгація, тобто автоматичне продовження строку дії договору на кожен наступний рік, у разі відсутності у жодної із сторін бажання на його розірвання. Сторонами цього договору не ініціювалося його розірвання, відтак він був діючим на дату відступлення права вимоги, а саме: 07 серпня 2020 року. Крім того, позивачем надано реєстр прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 серпня 2020 року, яким право вимоги за кредитним договором № 5234862317 попереднім кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передано новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК». Таким чином, долучені до позову докази є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частинами першою, другою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Отже, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Як видно з матеріалів справи, перед укладенням кредитного договору № 5234862317 [PERSON] був ознайомлений з усіма його умовами, зокрема з умовою про сплату річних процентів у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів у сумі 3,00 % від суми кредиту, порядком повернення кредиту і погодився укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить його підпис на кожній сторінці паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4862317. Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону України\~«Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5234862317, наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів. [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості або свідчили про її погашення. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved