Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 6670,00 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 13.03.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали електронний договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00грн. на строк 5 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85 % на добу. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі і право вимоги за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 до «ФК Дебт Коллекшн». Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6670,00 грн., яку позивач, як правонаступник кредитора просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин із підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК Дебт Коллекшн»». Судом встановлено, що 13.03.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту №3548107021/262206, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 2000,00 грн. строком на 5 днів, тобто до 17.03.2020, відсоткова ставка встановлена в розмірі 1,85 % на добу. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R36155. ТОВ «Гоуфінгоу» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 2000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № (5168 - 74xx - xxxx - 9950). 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 перейшло до ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп». На підтвердження факту виконання умов договору позивачем додано до позову платіжне доручення № 37 від 10.06.2021 про переказ грошових котів в рахунок оплати ціни відступлення права вимоги за договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 в розмірі 6670,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00грн., заборгованість за відсотками 4670,00 грн.. 03.06.2021 ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відступив право за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-03/06/21 від 03.06.2021, ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3548107021/262206 від 13.03.2020 в розмірі 6670,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн., заборгованість за відсотками 4670,00 грн.. На підтвердження факту виконання умов договору факторингу позивачем додана до позову платіжна інструкція кредитового переказу коштів №2 від 09.06.2021 про оплату згідно відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021. Як зазначено вище Договір відповідачем та первісним кредитором укладено в електронному вигляді, через ідентифікацію клієнта за допомогою технології BankID, а саме Веб-сайту (https://gofingo.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті товариства у вільному доступі для всіх клієнтів товариства розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті товариства розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор R36155, для підписання Кредитного договору від 13.03.2020, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу фінансовий кредит, на наступних умовах: сума кредиту 2000 грн., строк кредитування 5 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,85 % в день. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Гоуфінгоу», а саме отримавши кредитні кошти. Кошти товариством на рахунок клієнта перераховано, що підтверджується відповідною довідкою. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір кредитування відповідачем укладено через офіційний сайт фінансової установи, за допомогою електронного підпису, отриманого одноразового ідентифікатора. Відповідач самостійно вніс до інформаційно-телекомунікаційних систем Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит та після отримання одноразового ідентифікатора для підписання Кредитного договору, підписав його та після цього отримав кошти на картку 5168 - 74xx - xxxx 9950 у розмірі 2000 грн.. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтями 76 та 81 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подають сторонами. Згідно наданих позивачем до суду доказів та не спростованих стороною відповідача належними та допустимими доказами встановлено, що перерахування коштів 13.03.2020 відбулось на картковий рахунок зазначений відповідачем самостійно в договорі під час його укладання у розмірі 2000 грн.. За таких даних позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами укладання кредитної угоди та перерахування коштів відповідачу, тобто виникнення між сторонами угоди зобов`язальних правовідносин, за якими відповідач повинен повернути суму кредитних коштів зі сплатою процентів зазначених в договорі. Щодо нарахування процентів суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 13.03.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали електронний договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн. на строк 5 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85 %. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 в справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс14), від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 14) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору про надання споживчого кредиту строк кредитування був погоджений сторонами на 5 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, загальна вартість кредиту для [PERSON] становить 2185 грн, з яких: 2000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 185 грн. - заборгованість за відсотками (2000,00грн. х 1,85 відсоткова ставка за один день користування кредитом 100 х 5 днів кредитування = 185 грн.). Договором інших строків кредитування не встановлено, а тому тлумачення умов договору, в даному випадку, здійснюється на користь відповідача, оскільки кредитодавець є фінансовою установою, та саме він пропонував форму договору та умови його укладання. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстру боржників до договору факторингів та розрахунок заборгованості за кредитним договором не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» у загальному розмірі 2185 грн. за договором від 13.03.2020. Щодо відшкодування судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 799,39 грн. (33%) Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: - договір №11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025, укладений між ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" та адвокатом Пархомчуком\~С.В., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає доручення та бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в повному обсязі та на умовах, передбачених даним договором; - акт отримання правової допомоги, згідно якого сторонами погоджено, що правнича допомога відносно відповідача [PERSON] становить в сумі 10500,00 грн.. яка складається з: консультації, що становить 2000,00 грн.; складання та подання позовної заяви, що становить 5000,00 грн.; інші клопотання та заяви до суду 3000 грн, канцелярські витрати 500 грн. - рахунок № 15.09.2025-8 щодо обов`язку ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» оплатити послуги адвоката у загальному розмірі 10500 грн., в строки встановлені договором. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Судом приймається, що позивачем на підставі поданих доказів було отримано правничу допомогу на підставі договору № 11/07/2025 року про надання правничої допомоги від 11 липня 2025 року, яка пов`язана з розглядом даної справи. Разом з цим, розмір задоволених позовних вимог складає 33 % від заявлених, тобто відшкодування витрат на правову допомогу не може перевищувати 3465 грн.. Як зазначено вище статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 799,39 грн., а витрати на правову допомогу та витрати на правову допомогу у розмірі 3465 грн.

Outcome: partial