Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Зазначений позов надійшов до суду 16.04.2024 з таким обґрунтуванням вимог. Позивач є спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] , який належав\~ [PERSON] (спадкодавець, яка померла [INFO] ). Відповідачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Соймівської сільської ради № 1 від 25.09.2007. Відповідачка є власником земельної ділянки кадастровий номер 2122487401:02:001:0036, яку вона успадкувала за своїм батьком, що стверджено постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.08.2012 у справі № 706/805/12. Зазначена земельна ділянка\~ площею 0,0974 га обслуговує\~ вище зазначені житлові будинки в [ADDRESS] . Ці будинки споруджені в 1934 році і уявляють собою єдину будівлю з двома окремими входами (окремі ізольовані приміщення). Зазначене дворове господарство не обладнане централізованим водопостачанням та водовідведенням (каналізацією) і не має газопостачання. Будинки обладнані пічним опаленням, туалетним приміщенням слугує вигрібна яма. Відповідачка в останній період не дотримується добросусідства, ініціює сварки та чинить перешкоди в користуванні господарськими будівлями (туалетом, приміщенням для зберігання дров). Відповідачка як власник земельної ділянки погрожує закрити подвір`я і доступ позивачу до житлового будинку, встановити внутрішні огорожі. Позивач, як власник житлового будинку, який розташований на земельній ділянці іншого власника будинку, у зв`язку з небажанням іншого власника\~ зблокованого забудовою будинку, себто відповідачки,\~ поділити земельну ділянку та визначити порядок її користування просить припинити право власності відповідачки на земельну ділянку в розмірі, який необхідний для належного обслуговування житла позивача, визначеного у висновку експерта. Позивач покликається на застосування положень статей 120, 125 Земельного кодексу України, 377 Цивільного кодексу України, за якими при переході права власності на будівлю, споруду, які розміщені на земельній ділянці, наданій у власність, право власності попереднього власника будівлі (споруди) припиняється. Позивач на основі пропорційного розрахунку, виходячи зі співставлення загальних площ будинків, які розташовані на земельній ділянці\~ (будинок [ADDRESS] ) з площею земельної ділянки 972 кв.м, вважає, що відповідачці\~ має належати 68, 75 % площі земельної ділянки, що відповідає площі 668,5 кв.м, а позивачу відповідно 31, 25%,\~ що відповідає площі 303,75 кв.м, тобто 1/3 частки від земельної ділянки з кадастровим номером 2122487401:02:001:0036 загальною\~ площею 972 кв.м, на якій збудовано зблокований житловий будинок з окремими ізольованими житловими приміщеннями (№,№ 58, 58-А). Позивач також просить застосувати висновки експерта Плєхової Д.О. в повторній судовій земельно-технічній експертизі № 4818-Е від 29.04.2025, за яким мінімальна площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] має становити згідно з ДБН «Планування і забудова територій» 120 кв.м, а відповідно до норм ЗК і ЦК України від 0,0351 га до 0,0475 га. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Винесені в справі процесуальні рішення: - згідно з ухвалою судді від 22.04.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням строку стороні позивача для усунення недоліків; - згідно з ухвалою судді від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі і призначено підготовче провадження; - згідно з ухвалою суду від 08.05.2024 задоволено клопотання представника позивача і витребувано з КП «Міжгірське БТІ» оригінали інвентарних справ на житлові будинки №,№ 58, [ADDRESS] (докази в справі); -згідно з ухвалою суду від 08.07.2024 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи; - згідно з ухвалою суду від 10.09.2024 поновлено судовий розгляд справи для допиту в судовому засіданні експерта [PERSON] ; - згідно з ухвалою суду від 06.11.2024 відмовлено стороні позивача в клопотанні про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження; продовжено судовий розгляд справи на стадії з`ясування обставин справи для цілей призначення і проведення повторної судової земельно-технічної експертизи; призначено в справі повторну судову земельно-технічну експертизу, яку доручено провести експерту (ам) Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ; зупинено провадження в справі на час проведення судової експертизи; - згідно з ухвалою судді від 09.12.2024 відновлено провадження в справі і призначено судове засідання для вирішення клопотання судового експерта; - згідно з ухвалою судді від 08.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; - згідно з ухвалою суду від 08.01.2025 задоволено клопотання судового експерта і витребувано з ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області необхідні документи для проведення призначеної судової експертизи; погоджено строки проведення судової експертизи; - згідно з ухвалою судді від 14.05.2025 відновлено провадження в справі і призначено судове засідання для продовження судового розгляду справи; - згідно з ухвалою судді від 11.06.2025 відмовлено в задоволенні клопотання судового експерта Плєхова Д.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; - згідно з ухвалою суду від 16.06.2025 задоволено клопотання керівника експертної установи про участь в судовому засідання судового експерта для його допиту в режимі відеоконференції з приміщення Господарського суду Закарпатської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Процесуальні позиції сторін та доводи їх представників. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, покликаючись, окрім зазначеного обґрунтування в позовній заяві, на висновок повторної судової земельно-технічної експертизи. Представник відповідачки позов заперечив повністю на основі такого обґрунтування позиції. Відповідачка є власником\~ спірної земельної ділянки на підставі спадкування\~ за майном померлого [PERSON] , який цю земельну ділянку отримав у приватну власність згідно з рішенням Соймівської сільської ради від 23.12.1994 і виданого цією ж радою державного акта на право приватної власності на землю від 15.03.1995. [PERSON] проживав і володів житловим будинком [ADDRESS] , а [PERSON] проживала і володіла житловим будинком [ADDRESS] . У подальшому відповідачка [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS] і земельну ділянку, яка є предметом спору і судового розгляду в справі №302/475/24. Позивач [PERSON] успадкував за заповітом [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . У 2012 році [PERSON] зверталась до суду з позовом до Соймівської сільської ради, третьої особи [PERSON] про визнання протиправним рішення Соймівської сільської ради від 23.12.1994 № 30 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0972 га (спірна земельна ділянка в справі № 302/475/24) у частині щодо обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2012 у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено повністю. Ця постанова була предметом перегляду за апеляційною скаргою [PERSON] і ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2013 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а вище зазначену постанову суду першої інстанції залишена без змін (справа № 706/805/12). Сторона відповідачки вважає, що судовим рішення підтверджено правомірність надання у власність земельної ділянки [PERSON] та\~ встановлено відсутність будь-яких майнових прав на спірну земельну ділянку у [PERSON] , спадкоємцем якої щодо житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] сторона відповідача вважає, що позивач намагається повторно переглянути в судовому порядку встановлені обставини судовим рішенням, яке набрало законної сили. Сторона відповідача\~ у відзиві на позов також подала заяву про застосування строків позовної давності. Представник відповідачки вважає, що висновок повторної судової земельно-технічної експертизи є недостовірним та не конкретизованим, а тому\~ не може слугувати як доказ для задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Встановлені\~ судом обставини. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованими 03.04.2024, [PERSON] є власником домоволодіння в [ADDRESS] , у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 76,93 кв.м з реєстрацією права власності 26.11.2007 на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26.11.2007, виданого Соймівською сільською радою 26.11.2007 за № 27 на підставі рішення виконкому цієї ж ради № 1 від 25.09.2007 (реєстраційний номер майна 21170511). Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22.01.2008 на підставі рішення Соймівської сільської ради № 2 від 25.09.2007 передано у власність і оформлено право власності\~ з реєстрацією за власником [PERSON] \~ житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 34,86 кв.м. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованими 26.05.2021, [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] , загальною площею 34,86 кв.м. із здійсненням реєстрації (запису) про право власності 25.05.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 286, виданого 25.05.2021 державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвою О.І. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2368492321224). Згідно з відомостями за витягом з Державного земельного кадастру, сформованого 05.04.2024, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 2122487401:02:001:0036 площею 0,0949 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12.03.2001, складеної Міжгірським відділом ЗРФ ДП Центр ДЗК [PERSON] із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки 16.05.2012 на підставі виникнення права власності згідно із свідоцтвом про право на спадщину, виданим державним нотаріусом Гримут О.І. 04.03.1999 за номером 166. Згідно з постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області\~ від 10.08.2012 (справа № 706/805/12) відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Соймівської сільської ради, третя особа [PERSON] про визнання протиправним рішення Соймівської сільської ради від 23.12.1994 № 30 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,097 га для обслуговування житлового будинку, рішення від 01.04.2012 № 8 про відмову [PERSON] в наданні земельної ділянки площею 0,03 га у власність для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2013 (справа № 147697/12/9104) і ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.08.2013 (справа № К/800/14465/13) відхилено апеляційну і касаційну скарги [PERSON] , а\~ постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.08.2012 і ухвалу Львівського адміністративного суду від 22.02.2013 залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями підтверджено правомірність передачу у приватну власність\~ [PERSON] земельної ділянки\~ площею 0,0972 га "Біля хати" в селі Сойми для будівництва і обслуговування житлового будинку. Цими ж рішеннями встановлено обставини, за якими право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] виникло 22.01.2008, тобто тоді коли Соймівською сільською радою на підставі рішення виконкому цієї ради № 2 від 25.09.2007 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] . Суди також констатували обставину, що на момент прийняття Соймівською сільською радою оскаржуваного рішення № 30 від 23.12.1994 будинок [ADDRESS] ) не перебував у власності [PERSON] чи її чоловіка [PERSON] . Також встановлено, що частина спірної земельної ділянки не надавалась у користування позивачці [PERSON] . Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Сойми «Біля хати» і передана у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, складена в 2011 році Міжгірським відділом ДП «Центр ДЗК» на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.03.1999 в спадковій справі № 2/99, реєстровий номер 166 і державного акта на право приватної власності на землю серія ЗК006-00070, виданого Соймівською сільською радою 15.03.1995 номер запису у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 17 загальна площа зазначеної земельної ділянки зареєстрована з кадастровим номером 21224873401:02:001:0036 з площею 0,0949 га (949 кв.м). Згідно з підсумковим\~ висновком повторної судової земельно-технічної експертизи від 29.04.2025 № 4818-Е судового експерта Д.О. Плєхової Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ житлові будинки [ADDRESS] (власник [PERSON] ) і [ADDRESS] (власник [PERSON] ) знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 2122487401:02:001:0036 в [ADDRESS] . При цьому житловий будинок [ADDRESS] площею 7 кв.м розташований за межами цієї ділянки. За цим же висновком судовим експертом визначено мінімальну площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 0,0120 га (відповідно до ДБН «Планування та забудова територій») і запропоновано суду вирішити питання площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] за нормами земельного і цивільного законодавства в розмірах від 0,0351 га до 0,0475 га. Згідно з інвентарними справами КП Міжгірське БТІ», складеними станом на 2007 рік біля житлових будинків зафіксовано спорудження\~ таких господарських\~ будівель, споруд: № 58 - хлів, туалет; № 58-А відсутні будівлі. Житлові будинки в [ADDRESS] і [ADDRESS] є зблокованими і споруджені на земельній ділянці кадастровий номер 2122487401:02:001:0036, яка має площу 0,0949 га і зареєстрована в державному земельному кадастрі та сформована як об`єкт цивільних прав з реєстрацією права власності за [PERSON] (відповідачкою). Сторони фактично володіють і користуються зазначеними житловими будинками за цільовим призначенням. Сторони також\~ користуються земельною ділянкою без укладення будь-яких письмових чи усних угод щодо порядку користування чи обмеження площ у користуванні. Оцінивши зміст позовних вимог, доводи сторін і їх представників, подані в справі докази, встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Нормативно-правове обґрунтування висновку суду. Стаття 120 Земельного кодексу України в редакції закону, яка була чинною станом на момент приватизації житлових будинків сторонами, тобто у 2007 році, містила положення про те, що до особи, яка придбала житловий будинок, споруду або будівлю, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно з ч.1 статті 120 ЗК України в редакції закону\~ № 2518-ІХ від 15.08.2022, яка є чинною станом на час розгляду справи і винесення судового рішення, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю, споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт. У постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15 зафіксовано правову позицію, за якою на відміну від норми ст.30 ЗК УРСР (1991), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на будівлю і споруду, чинна на той час ч.2 ст. 120 ЗК України визначала, що при переході права власності на будівлю, споруду, які розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У постанові того ж суду від 12.10.2016 в справі № 6-2225цс16 зазначено, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 в справі № 910/18560/16 надано такий правовий висновок. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Виходячи з цього, логічним є наступне положення : у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Державними будівельними нормами Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», які затверджені наказом № 104 від 26.04.2019, в розділі «Садибна забудова» пунктом 6.1.32 передбачено: граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянину для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 кв.м для блокованої забудови і не менше 500 кв.м для індивідуальної житлової забудови». Приміткою 1 до цього пункту визначено: до площі присадибної ділянки включається площа під забудовою житлових будинків та господарських будівель. Приміткою 2 до цього ж пункту визначено: при розміщенні земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в межах сформованої забудови площа її може бути зменшена, але не більше ніж на 20% за умов забезпечення санітарних та протипожежних умов. Із встановлених судом обставин видно, що сторони є власниками житлових будинків як окремих ізольованих житлових приміщень, споруджених як одна зблокована будівля. Ці об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці, власником якої зареєстрована одна із сторін, а саме відповідачка [PERSON] . Предметом спору є припинення власності [PERSON] на частину земельної ділянки з кадастровим номером 2122487401:02:001:0036, яка необхідна для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до вищезазначений положень цивільного і земельного законодавства та усталеної судової практики з вирішення аналогічних спорів, суд вважає позовні вимоги такими, що слід задовольнити\~ у межах, які є відмінними від прохальної частини позовної заяви. Адже позивач є власником житлового будинку. Цей об`єкт нерухомого майна невіддільно пов`язаний з таким нерухомим майном як земельна ділянка, на якій споруджено будинок, пов`язаний фундаментом із землею. Окрім цього, законодавець передбачив норму, що для належного обслуговування індивідуального житлового будинку, зокрема й зблокованого з іншим індивідуальним житловим будинком, необхідна мінімальна площа, з урахуванням усталеної забудови. Суд дійшов висновку про частковість прийняття\~ пропозицій судового експерт, який вирішував питання зокрема площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS] , тобто для власника цього будинку позивача [PERSON] (див. Висновок № 4818-Е від 29.04.2025 судового експерта Плєхової Д.О.). За підсумковим висновком цього експерта запропоновано два варіанти площ земельної ділянки як такі, що можуть бути визнані необхідними для обслуговування житлового будинку. Експерт визначив мінімальну площу в розмірі 120 кв.м за нормою ДБН (зазначена вище), а також\~ площі від 351 кв.м до 475 кв.м, які визначив\~ як пропорційні до загальної площі спірної земельної ділянки (949 кв. м), виходячи з співставлення площ зайнятих житловими будинками (забудовані площі під будівлями). Суд дійшов висновку, що такий підхід експерта є недостатньо обґрунтованим. Адже експерт не взяв до уваги те, що позивач не має зареєстрованих на праві власності господарських будівель і споруд. Натомість відповідачка має дві господарські будівлі, які зареєстровані за змістом інвентарної справи. У дослідницькій частині висновку експертка зазначила, що господарські будівлі хлів і туалет (зареєстровані в інвентарній справі власника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] ) неможливо визначити через відсутність у складі інвентарної справи схеми розташування визначених споруд на земельній ділянці, а також інформації щодо їх конструктивних характеристик. Отже, експертка в цій частині висновку не зафіксувала фактичне розташування зазначених господарських споруд в інвентарній справі щодо розташування житлових будинків [ADDRESS] і [ADDRESS] . Натомість ці господарські споруди наявні на фото ілюстраціях, зафіксованих експерткою як додаток до висновку. Окрім цього, експертка зазначила у висновку, що на спірній земельній ділянці також розташовані дерев`яні господарські споруди (сараї, вбиральні, теплиця, дроварка). Ні експерт, ні сторони не повідомили суду про те, хто є фактичним забудовником цих споруд, чи збудовані ці господарські споруди капітально і коли саме в часі спорудження, і яке є користування цими спорудами (спільне чи одноособове кожного з власників будинків). З огляду на викладене суд критично оцінює висновок експерта в зазначеній частині і бере до уваги цей висновок тільки в частині, яка обґрунтована з посиланням на ДБН «Планування і забудову територій» пункт 6.1.32, тобто чинний на час вирішення спору нормативний граничний мінімальний розмір земельної ділянки, який необхідний для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] \~ - 150 кв. метрів як мінімальна норма для зблокованої забудови. При\~ цьому суд бере до уваги, що саме цей розмір є достатнім для належного забезпечення обслуговування зазначеного житлового будинку з огляду на те, що позивач не мав зареєстрованих господарських будівель\~ стан на 2007 рік і не має таких станом на час вирішення спору, не зазначив про ці будівлі чи споруди в позовній заяві і за висновком експерта використовує вигрібну яму для водовідведення. Отже, застосування експертом Примітки 2 до\~ пункту 6.1.32 ДБН «Планування і забудова територій», тобто рекомендацію площі 120 кв.м, не враховує зміст цієї примітки щодо необхідності в такому випадку забезпечити санітарні умови для належного обслуговування житлового будинку. Статтею 81 ч.1 ЦПК України передбачено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка судом доказів сторони позивача, зокрема й зазначеного висновку експерта здійснена на підставі положень ч.1 статті 76, 77, 79, 80, 89, 110 ЦПК України, тобто в сукупності з іншими доказами та встановленими обставинами. З огляду на вище викладене суд вважає, що для правильного вирішення спору, забезпечення балансу прав сторін на захист права власності на належне їм нерухоме майно і використання цього майна відповідно до його цільового призначення припинення права власності відповідачки на земельну ділянку необхідне і можливе в межах площі 150 кв. метрів, що становить 15,81% від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 2122487401:02:001:0036 (949 кв. м). Суд відхиляє доводи сторони відповідача, що розглядуваний спір раніше вирішувався судами\~ у 2012-2013 роках. За змістом вищезазначених судових рішень першої, апеляційної і касаційної інстанції видно, що на той час розглядався спір за позовом спадкодавиці [PERSON] , як власника будинку [ADDRESS] , щодо оскарження передачі у приватну власність у порядку приватизації земельної ділянки для обслуговування зблокованого житлового будинку [PERSON] та оскарження рішення Соймівської сільської ради № 8 від 01.04.2012 про відмову у наданні земельної ділянки\~ в приватну власність для обслуговування\~ житлового будинку [ADDRESS] . При цьому суди адміністративної юрисдикції встановили обставини, за якими право власності на житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] виникло 22.01.2008, тобто тоді, коли Соймівською сільською радою на підставі рішення виконкому цієї ради № 2 від 25.07.2007 було видано свідоцтво про нерухоме майно № [NUMBER] . Також судами констатовано, що на момент прийняття Соймівською сільською радою рішення № 30 від 23.12.1994 будинок [ADDRESS] ) не перебував у власності [PERSON] чи її чоловіка [PERSON] .\~ Натомість у розглядуваній судом справі № 302/475/24 предметом спору є припинення власності на частину земельної ділянки, на якій знаходяться два житлові будинки в зблокованій будівлі, і право власності на ці житлові будинки зареєстровано за власниками в установленому порядку. Однак один із власників будинку (відповідачка) є власником всієї земельної ділянки, яка надавалась для будівництва і обслуговування зблокованої будівлі, що складається з двох житлових будинків (ізольованих приміщень з окремими входами і виходами та комунікаціями). Отже, має місце інший предмет спору та з інших підстав. Суд також відхиляє заяву сторони відповідача про застосування строків позовної давності.\~ Адже позивач\~ [PERSON] оформив право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за майном спадкодавці [PERSON] 25.05.2021, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим у спадковій справі № 44-2021, реєстровий номер 286 від 25.05.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого [PERSON] зареєстрований власником житлового будинку [ADDRESS] 25.05.2021 із здійсненням державної реєстрації номер запису про право власності 42150319. Позивач звернувся до суду 16.04.2024, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого статтями 257, ч.1 261 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідне розподілити судові витрати з урахуванням часткового задоволення позовних вимог у такому порядку. Ціною позову є вартість 1/3 частини земельної ділянки, яка відповідно до документів про оцінку, наданих позивачем має вартість 773784 грн 21 коп. : 3 = 257928,07 грн. Позивачем оплачено судовий збір за позовні вимоги в розмірі 3790 грн 48 коп., а позовні вимоги судом задоволено частково, тобто в межах 47,48% від розміру позовних вимог. Отже, з відповідачки слід стягнути в користь позивача 3790, 48 *0,4748=1799 грн 72 коп. судового збору. Представник позивача надав у справу акт про розмір наданих правничих послуг загальною вартістю 21000 гривень з обґрунтуванням видів і вартості видів цих послуг. Розмір витрат на правничу допомогу не заперечений стороною відповідача. Суд визнає ці витрати співмірними\~ з наданими послугами на представництво інтересів сторони позивача, а їх вартість розумною і прийнятною. З огляду на пропорційне співвідношення щодо розміру задоволених позовних вимог з відповідачки в користь позивача слід стягнути : 21000 *0,4748=9970 грн 80 коп. Позивач також поніс витрати на проведення повторної судової земельно-технічної експертизи, яка визнана судом прийнятної для розгляду справи і такою, що має значення для вирішення спору. Розмір цих витрат становить 15145 грн 60 коп., що стверджено письмовим розрахунком, складеним експертною установою та актом прийняття і виконання робіт. Отже, ці судові витрати також підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 15145, 60 грн *0,4748=7191 грн 13 коп. Всього слід стягнути з відповідачки в користь позивача судових витрат на загальну суму : 1799,72 +9970,80 +7191,13 = 18961 грн 65 коп. Витребувані ухвалою суду від 08.05.2024 року оригінали інвентаризаційно-реєстраційних справ на житлові будинки №, [ADDRESS] та [ADDRESS] слід повернути за належністю КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» Міжгірської селищної ради після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial