Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в особі директора Полякова О.В. звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 612206325 від 08.03.2021 в розмірі 56 897,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.03.2021 між з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 612206325. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV94CT2, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 16 000,00 грн, та зобов`язався їх повернути протягом 30 календарних днів та сплатити проценти. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «Таліон плюс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених договором. Відповідно до реєстру прав вимоги № 133 від 11.05.2021 ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 36 657,00 грн, з яких 16000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 20 657,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 40 897,00 грн - сума заборгованості за відсотками. В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС», а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених Договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 40 897,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит, платити проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 612206325 від 08.03.2021 на загальну суму 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 40 897,00 грн - сума заборгованості по відсоткам. Ухвалою судді 04.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання на 02.10.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В надісланій позовній заяві просив розглянути справу без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив таке. 08.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 612206325, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 16 000,00 грн, який він зобов`язався повернути протягом 30 календарних днів та сплатити проценти. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV94CT2, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також 08.03.2021 між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», в якому передбачено основні умови кредитування, узгоджено процентну ставку та загальну вартість кредиту, а також порядок повернення кредиту. Сторони договору\~узгодили розмір\~процентів за\~користування кредитом\~(п.\~1.4\~Договору). Зокрема,\~дисконтну процентну\~ставку в\~розмірі 69,35\~%\~річних,\~що становить\~0,19\~%\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування ним,\~яка нараховується\~протягом дисконтного\~періоду 30\~днів,\~визначеного в\~п.\~1.2\~Договору.\~Індивідуальну процентну\~ставку в\~розмірі 403,74\~%\~річних,\~що становить\~1,11\~%\~в день\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування ним,\~яка нараховується\~за умови\~продовження строку\~дисконтного періоду,\~визначеного п.\~1.3.\~Договору,\~з наступного\~дня після\~закінчення дисконтного\~періоду.\~Базову процентну\~ставку з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,30 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що нараховується з наступного дня після закінчення дисконтного періоду (п. 1.7.2 Договору). Сторони також узгодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.7.1 Договору). Платіжним дорученням № 47598984-b7cc-4412-8475-ace51d4298a1 від 08.03.2021 підтверджується перерахування відповідачу коштів в розмірі 16 000,00 грн згідно договору № 612206325 від 08.03.2021. Із розрахунку заборгованості виданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що станом на 11.05.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 36 657,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 20657,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «Таліон плюс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених договором. Додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020 укладеними між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» сторони продовжували строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відповідно до реєстру прав вимоги № 133 від 11.05.2021, ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 36 657,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 20657,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 укладеними між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» сторони продовжували строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Із платіжної інструкції № 4586 від 31.08.2023 слідує, що 31.08.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перерахувало ТОВ «Таліон плюс» кошти оплати за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 40 897,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначене також підтверджене розрахунком заборгованості складеним ТОВ «Таліон плюс» станом на 31.08.2023 в день відступлення права вимоги. Нарахування відсотків було здійснено по 05.07.2021 відповідно до п. 1.7.1 Договору. В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу 08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС», а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених Договором. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 40 897,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Письмовими доказами доведено, що 08.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний договір № 612206325 в сумі 16\~000,00 грн. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу 08.03.2021 коштів на картку позичальника, номер якої він зазначив при укладенні кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким на виконання договору № 612206325 від 08.03.2021 було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових послуг платіжної інструкції № 47598984-b7cc-4412-8475-ace51d4298a1 від 08.03.2021, а надавачем платіжних послуг 08.03.2021 12:08:57 завершено проведення платіжної операції. Отже, зазначений вище договір є укладеним і за його умовами відповідач [PERSON] мав зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повернути кредит в сумі 16 000,00 грн не пізніше строку, вказаного у п. 1.2 договору (30 календарних днів) 07.04.2021, а також сплачувати проценти відповідно до умов договору. [PERSON] , отримавши від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кошти в сумі 16 000,00 грн, кредит не повернув та не сплачував проценти, передбачені договором. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що передані в результаті факторингового ланцюгу та підтверджують, що у відповідності до вимог закону, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором № 612206325 від 08.03.2021. Суд уважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим заборгованості за кредитом, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 56 897,00 грн, з яких 16 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 40 897,00 грн - сума заборгованості за відсотками, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи містяться копія договору № 09/07/25-01 про надання правової допомоги від 09.07.2025, додаток № 1 до цього договору, додаткової угоди № 25770558964 від 09.07.2025, акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 7 000,00 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved