Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2016 року по 23.02.2022 року у сумі 79274,64 грн., інфляційні втрати у сумі 11073,12 грн. та три відсотки річних у сумі 1745,81 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі мешкають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг позивача, однак свої обов`язки щодо сплати коштів за послуги, що надаються КП «Харківські теплові мережі», в повному обсязі не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.09.2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» були задоволені. Ухвалою суду від 15.01.2025 року заочне рішення від 21.09.2023 року було скасовано, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] та її представники в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судовими повістками, які були доставлені їм в їх електронні кабінети. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Марченко О.В. подала заяву, в якій просила слухати справу без участі відповідачки [PERSON] та її представника. Просила в задоволенні позову відмовити. В заяві про перегляд заочного рішення представник [PERSON] адвокат Войнова Т.М. проти задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] заперечувала. Зазначила, що починаючи з 2016 року [PERSON] проживала на орендованій квартирі. Після чого, з жовтня 2018 року по березень 2022 року проживала разом із своїм чоловіком в його квартирі за адресою [ADDRESS] . Після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну виїхала за кордон, а саме в березні 2022 року, де й проживає по сьогоднішній день. Позивач при поданні заяви до суду помилково визначив як належного боржника [PERSON] спираючись виключно на факт наявності у неї місця реєстрації особи за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок чого на [PERSON] було протиправно покладено обов`язок зі сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. [PERSON] хоча і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою вже більше 10 років не проживає. Важливим фактом є також те, що [PERSON] не є та не була власником зазначеної квартири. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. В своїх додаткових поясненнях від 03.12.2024 року представник позивача зазначила, що у 2003 році було прийнято Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яким введено правило добровільної реєстрації за місцем проживання або перебування. Тобто, відповідач [PERSON] та інші відповідачі свідомо та добровільно визначила своє місце реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Крім того, у разі необхідності внесення змін для перерахунку по гарячій воді, з метою зменшення оплати, у зв`язку з тимчасовою відсутністю, в дані абонента КП «Харківські теплові мережі» по нарахуванням за надані послуги необхідно звернутись до районної філії КП «Харківські теплові мережі» або центрального абонентного залу і надати документи, на підставі яких будуть внесені коригування. З будь якими заявами, щодо коригування нарахувань за гарячу воду відповідачі до КП «Харківські теплові мережі» - не звертались. Судом встановлено що, відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, з системою централізованого опалення та гарячого водопостачання, надання послуг в даному будинку здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідачі є споживачами послуг теплопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно зі ст. ст.\~\~67, 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, наймач, власник, орендар житлового приміщення, зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наведеними положеннями нормативних актів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги внаслідок користування ними. Відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість за отримані послуги. Згідно з відомостями про нарахування та оплату за послуги, які надано КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2016 року по 23.02.2022 року в розмірі 79274 грн. 64 коп. Відповідачами та\~її представниками\~до суду\~не подавалося\~клопотання про\~застосування строку\~позовної давності\~по заявленим\~позовним вимогам. Суд зазначає, що оскільки вказана квартира була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались відповідачам. З приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися. Факт отримання вказаних послуг не спростовано. За спожиті послуги нараховувалась помісячна плата за послуги теплопостачання та за послуги централізованого гарячого водопостачання. Плата за централізоване опалення розрахована з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано. [PERSON] , як і інші відповідачі, зареєстрована у зазначеній квартирі, має право на користування даним житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, відсутність її за місцем реєстрації у вказаній квартирі не звільняє її від обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідачка [PERSON] , як і інші відповідачі, з приводу відсутності послуги до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нарахована плата, однак відповідачі оплату за такі послуги не здійснювали. Згідно з п.6 ч.1\~ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Дані, що відповідачка [PERSON] зверталась до позивача з приводу її тимчасової відсутності у квартирі, матеріали справи не містять. Підстави для здійснення перерахунку заборгованості за вказаний період з урахуванням фактично відсутніх мешканців квартири, відсутні. Відповідно до частин 1, 6\~статті 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Дієздатні особи, які проживають та\\або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З огляду на викладене, нести витрати з оплати наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані не тільки власники квартири, а й особи, місце проживання яких у цій квартирі зареєстровано у встановленому порядку. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отже вони є споживачами житлово-комунальних послуг в розумінні пункту 6 частини 1 статті 1 вказаного закону. Іншої домовленості щодо оплати комунальних послуг між [PERSON] та іншими особами матеріали справи не містять. Суд вважає, що [PERSON] має відповідати нарівні з іншими відповідачами по справі за порушення зобов`язань з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] ніколи не була власником квартири по [ADDRESS] , не підтверджене доказами. Суду не надано докази щодо права власності на зазначену квартиру в період з 01.12.2016 року по 23.02.2022 року. Доводи представника [PERSON] про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем, бо не є власником житла, не беруться судом до уваги і з огляду на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальним споживачем є не лише власник (співвласник) нерухомого майна, а і інша особа за згодою власника, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] хоча і зареєстрована за вказаною адресою, проте протягом останніх 9 років не проживає за вказаною адресою, не підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами. Щодо осіб, зазначених в акті від 05.11.2024 року про не проживання [PERSON] , відповідачем та її представником не заявлялося клопотання про їх допит в суді як свідків. Цей акт не затверджений представником балансоутримувача вказаного будинку. Доводи представника відповідача [PERSON] про проживання [PERSON] за кордоном не беруться судом до уваги, бо предметом позову є заборгованість за період з 01.12.2016 року по 23.02.2022 року, а надані представником документи свідчать про перебування [PERSON] за кордоном після 23.02.2022 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасною сплатою наданих послуг позивач має право на відшкодування йому інфляційних втрат в сумі 11073,12 грн. та 3% річних в сумі 1745,81 грн. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних міститься в відомостях нарахувань. При цьому суд бере до уваги, що право на відшкодування цих сум виникло у позивача за період заборгованості з 01.07.2020 року по 23.02.2022 року, тобто до початку введення в дії воєнного стану в Україні. Крім того, заборгованість за наданими послугами за період з 01.07.2020 року по 23.02.2022 року, це заборгованість в межах строку позовної давності. Нарахування інфляційних втрат в сумі 11073,12 грн. та 3% річних в сумі 1745,81 грн. проведено в межах 3-х річного строку позовної давності. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved