Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник позивача АТ «Сенс Банк» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 42 473 грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 2684 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.06.2011 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 600115005. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Водночас позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 42473,70 гривень. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника банком направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. Тому позивач звернувся до суду для стягнення боргу в судовому порядку і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 600115005 в сумі 42 473 грн. 70 коп. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.10.2023 року вказану цивільну справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 28.12.2023 року прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій просить, у випадку неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу за відсутності представника позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.06.2011 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 600115005. Згідно додатку до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який підписаний відповідачем [PERSON] , банк відкрив клієнту картковий рахунок № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом 8000 грн. Окрім того, відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки, в якій передбачені умови кредитування, процентну ставку, строк кредитування; графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.02.2023 року у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 42 473 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою досудового врегулювання спору АТ «Сенс Банк» (нова назва банку після зміни найменування АТ «Альфа-Банк») направило відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та сплати заборгованості за кредитним договором, однак, така залишилася без належного реагування. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.\~526,\~615 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно\~із ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд констатує, що, підписавши 14.06.2011 договір про надання кредиту, відповідач [PERSON] відповідно до статей\~3,\~627\~ЦК\~України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, відповідач порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов`язання, зокрема не повертає кредит і не сплачує відсотки за користування кредитом,у зв`язку з чим вимога позивача про дострокове стягнення тіла кредиту та відсотків підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання нею договірних зобов`язань. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Оскільки умови кредитного договору від 14.06.2011 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» (назва банку після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») та [PERSON] , відповідачем не виконано, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved