Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він з 31.10.2024 по 30.12.2024 працював в ТОВ «ВНП» на посаді оператора заправних станцій 2 розряду за строковим трудовим договором, наказом №217-К від 26.12.2024 він був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак при звільненні повний розрахунок не було проведено і заборгованість по заробітній платі за жовтень 855,65 грн., за листопад 11046,00 грн., за грудень 11695,19 грн., а всього на загальну суму 23596,84 грн. позивачеві не виплачена. На неодноразові звернення з вимогою виплати заборгованості по заробітній платі відповідач не реагує, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 23596,84 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку, але не більше, як за шість місяців. Ухвалою від 28.08.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засіданні на 15.09.2025 та витребувано у відповідача за клопотанням позивача інформацію про заробітну плату [PERSON] (а.с.18-19). 02.09.2025 на виконання ухвали від 28.08.2025 надійшла витребувана судом інформація (а.с.22-25). В зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 22.09.2025 (а.с.28). 22.09.2025 від [PERSON] надійшло клопотання про витребування у відповідача інформацію про наявну заборгованість з виплати йому заробітної плати при звільненні, а в разі відсутності заборгованості надати докази, які підтверджують виплату заробітної плати (а.с.32), ухвалою від 22.09.2025 вказане клопотання задоволено (а.с.34), розгляд справи відкладено на 09.10.2025 (а.с.33). 29.09.2025 на виконання ухвали суду від 22.09.2025 відповідачем надано витребувану судом інформацію (а.с.37,39,40). У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.27). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв, заяв чи клопотань про розгляд справи без участі його представника до суду не надходили. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з ТОВ «ВНП» в трудових відносинах із 31.10.2024, працював оператором заправних станцій 2 розряду за строковим трудовим договором, звільнений 30.12.2024 за угодою сторін. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки серії\~ [NUMBER] (а.с.7-8). Відповідно до довідки про заробітну плату ТОВ «ВНП» №0801/2 від 08.01.2025 [PERSON] працював в ТОВ «ВНП» та за жовтень, листопад та грудень 2024 року йому нараховано заробітну плату усього в розмірі 23596,84 грн. (а.с.11,10 на звороті), а середня (середньогодинна) заробітна плата, згідно довідки про середню заробітну плату вих. №803 від 01.09.2025, становить 368,20 грн. (а.с.24). Згідно наданої ТОВ «ВНП» інформації оператор заправних станцій (2 розряду) [PERSON] звільнився 30.12.2024. За жовтень 2024 року всього нараховано 855,60 грн., з яких утримано податок на військовий збір 154,02 грн., військовий збір 12,83 грн., виплачено 688,80 грн.; за листопад 2024 року всього нараховано 11046,00 грн., з яких утримано податок на військовий збір 1988,28 грн., військовий збір 165,69 грн., відомості про виплати відсутні; за листопад 2024 року нараховано всього 11695,19 грн., з яких утримано податок на військовий збір 2105,13 грн., військовий збір 584,76 грн., відомості про виплати відсутні. Всього нараховано станом на 29.09.2025 23596,84 грн., з них утримано податків та зборів 5010,71 грн., виплачено працівнику 688,80 грн., до виплати 17897,33 грн. (а.с.25,40). Перерахування 02.12.2024 заробітної плати [PERSON] за другу половину жовтня в сумі 688,80 грн. підтверджується роздруківкою ТОВ «ВНП» (а.с.39). Відповідно до положень ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п'ятій статті 97 КЗпП України. Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Згідно із частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов'язку настає відповідальність, установлена статтею 117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв'язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця . Наведені висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №\~761/9584/15-ц. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем з невиплаченої заробітної плати становить 17897,33 грн., а також те, що у день звільнення та станом на дату розгляду справи відповідач не виплатив [PERSON] вказану суму заборгованості. У зв'язку із цим, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо покладення на відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до абзацу 4 пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до Порядку №100 та змісту доданої до позову довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) від 09.01.2025 №0901/4 судом визначений середньоденний заробіток позивача в сумі 379,02 грн. (22741,00 грн. заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців календарні дні / 60 відпрацьовано днів). Врахувавши положення частини першої статті 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку\~за весь\~час затримки\~по день\~фактичного розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців,\~суд розраховує розмір середнього заробітку за період з 31.12.2024 по 30.06.2025, який становить 130 робочих днів. За наведених обставин сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь [PERSON] становить 49272,60 грн. (379,02 грн. х 130 днів). З огляду на виплату [PERSON] \~заробітної плати\~за другу\~половину жовтня\~в сумі\~688,80\~грн.\~заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням виплачених сум. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що був сплачений під час звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також на користь держави в розмірі 918,65 грн. (17897,33 / 23596,84 х 1211,20) за вимогу про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України\~належить допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial