Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Представниця АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» по системі «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] відповідно до якого просить суд стягнути заборгованість у сумі 101822,37 грн., та судові витрати у розмірі 2422,4 грн. Вимоги позову обґрунтовують тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та відповідачкою укладено кредитні договори: 24.01.2017 кредитний договір №200771735001, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 47154,85 грн.; 31.01.2022 кредитний договір №1002083100101, за яким Позичальнику кредит у сумі 15000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 склала: По кредитному договору від 24.01.2017 № 200771735001 - 81659.45 грн., з яких: 47154.85 грн. заборгованість за кредитом; 34504.6 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; По кредитному договору від 31.01.2022 № 1002083100101- 20162.92 грн., з яких: 10794.58 грн. заборгованість за кредитом; 1.1 грн. заборгованість процентами; 9367.24 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.04.2025 склала 101822.37 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. 15.08.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Текст позову містить клопотання представниці АТ «ПУМБ» про розгляд справи за відсутності представника банку, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, повідомлялася належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу відповідачки, та шляхом розміщено оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 24.01.2017 року відповідачка [PERSON] в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», оформила та підписала заяву № 200771735001 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого надано кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в розмірі 4983 грн. на споживчі цілі. Підписавши заяву, відповідачка беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» :pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У своїй заяві відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях, надати кредитну картку та встановити кредитний ліміт на суму 4983 грн., строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом та інші умови надання та обслуговування кредитної карти встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної карти. Із змісту Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови надання та обслуговування кредитної карти. Пунктом 2.2.5 Частини 2 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, вказано, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Пунктом 2.4.1 Частини 2 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта у випадках закриття всіх Карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим Договором, та/ або відмови від усіх послуг Банку. Відповідно до п. 5.1.4. Частини 5 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Частини 5 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Таким чином, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 200771735001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, за договором № 200771735001 від 24.01.2017 року кредитний ліміт в 4983 грн. з 13.03.2018 року було збільшено до 10000 грн., з 14.08.2018 року до 11300 грн., з 12.12.2018 року до 13100 грн., з 23.04.2019 року до 14100 грн., з 14.08.2019 року до 18900 грн., з 11.12.2019 року до 23900 грн., з 15.10.2020 року до 24700 грн., з 21.04.2021 року до 32700 грн., з 20.05.2021 року до 37000 грн., 16.06.2021 року до 38100 грн., з 18.08.2021 року до 46100 грн., з 27.02.2022 року до 47154,85 грн. Суду не надано доказів незгоди відповідачки із зміненими розмірами кредитного ліміту та її звернень до позивача з відповідними заявами. Заява № 200771735001 від 24.01.2017 року відповідачки про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується підписами в заяві. 31.01.2022 року відповідачка [PERSON] в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», оформила і підписала заяву № 1002083100101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого надано кредитні кошти у розмірі\~15000 грн. на споживчі цілі, строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості в 2,99%, розмір процентної ставки в 0,010% річних. Підписавши заяву, відповідачка беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» :pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). |При обранні способу надання Споживчого кредиту на загальні споживчі цілі шляхом банківського переказу, підписуючи цю Заяву, відповідачка уповноважила Банк здійснити переказ суми Споживчого кредиту з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання Споживчого кредиту на загальні споживчі цілі. Також [PERSON] 31.01.2022 року підписано паспорт споживчого кредиту. Таким чином, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 1002083100101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України. Факт отримання кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією TR.55598598.209298.8810 від 31.01.2022 року на суму 15000 грн. з призначенням платежу - Надання кредитних коштів за договором № 1002083100101 від 31/01/2022 за позикою [PERSON] . Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовим рахункам, де вбачається рух коштів по рахунку відповідачки. Відповідачка погодилася із умовами Кредитних договорів, адже після отримання кредитної картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснювала дії щодо її активації, користувалася карткою (здійснювала перекази на інші рахунки, сплачувала карткою товари та послуги, поповнювала рахунок, знімала готівку), що підтверджується випискою з рахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості. Аналогічний правовий висновок вказаний Верховним Судом у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Долучені до позовної заяви копії заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту містять підписи відповідачки, справжність яких не спростована. Крім того, з виписок по рахункам випливає, що відповідачка користувалася кредитними коштами, здійснювала погашення як тіла кредиту, так і відсотків, що свідчить про фактичне виконання нею умов договору протягом певного періоду часу. Відповідачка [PERSON] не виконувала свої обов`язки за договорами належним чином, та станом на 09.04.2025 року, відповідно до розрахунків наданих суду, сума заборгованості за договором № 200771735001 від 24.01.2017 року складає 81659,45 грн., з яких: 47154,85 грн. заборгованість за кредитом; 34504,6 грн. заборгованість процентами; по договору № 1002083100101 від 31.01.2022 року складає 20162,92 грн., з яких: 10794,58 грн. заборгованість за кредитом; 1,1 грн. заборгованість процентами; 9367,24 грн. заборгованість за комісією. З розрахунків заборгованості та виписок по особовим рахункам, чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договорами. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом № 1734-VIII) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон № 1734-VIII. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону № 1734-VIII після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, щомісячна комісія може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-VIII щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VIII. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Аналогічний висновок також містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23). Судом встановлено, що за договором № 1002083100101 від 31.01.2022 року, наявне нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Позивачем не надано доказів і не доведено щодо складової комісії\~за обслуговування кредитної заборгованості, а отже вона може включати плату відповідача за надання інформації щодо її кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону № 1734-VIII. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління та обслуговування кредиту, є нікчемними. Таким чином нарахування відповідачу заборгованості за комісією в сумі\~9367,24 грн. є безпідставним. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200771735001 від 24.01.2017 року у розмірі 81659 грн. 45 коп., яка складається із 47154,85 грн. заборгованість за кредитом; 34504,6 грн. заборгованість процентами і за договором № 1002083100101 від 31.01.2022 року у розмірі 10795 грн. 68 коп. яка складається із 10794,58 грн. заборгованість за кредитом; 1,1 грн. заборгованість процентами, а всього 92455 грн. 13 коп. Враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості відповідачкою не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача встановлену суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial