Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення з актового запису про народження запису про батька. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 2015 року по березень 2016 року сторони перебували в стосунках без реєстрації шлюбу. У квітні 2016 року відповідач повідомила позивачу, що вона вагітна та він є батьком дитини. [INFO] відповідач народила сина - [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний [PERSON] . Наприкінці жовтня 2024 року позивачу стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини, у зв`язку з чим виникає потреба у виключенні відомостей про [PERSON] з актового запису про народження як батька дитини. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2025 року було зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача через підсистему «Електронний суд» подала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи, зокрема, на23.01.2025 року, 08.07.2025 року, 12.08.2025 року, 02.10.2025 року та 06.10.2025 року повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою її проживання. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 16.03.2017 року, [PERSON] народився [INFO] , про що 16.03.2017 року зроблено актовий запис №28. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Листом Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 05.05.2025 року було повернуто матеріали цивільної справи № 175/17828/24 (провадження № 2/175/2783/24) без виконання ухвали суду про проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою [PERSON] 24.03.2025 року та 21.04.2025 року разом з дитиною на експертизу. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 1, 2, 3, 6 ст. 136СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 9, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Суд звертає увагу на те, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Аналогічні роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року по справі №478/690/18, постанові Верховного Суду від 23.10.19 року, справа № 382/2559/15-ц. Також Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34). Ухвалою суду від 23.01.2025 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Відповідно до повідомлень від Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», які надійшли на адресу суду 03.03.2025 року та 26.03.2025 року вбачається, що для виконання ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2025 викликались для здачі біологічних зразків за адресою знаходження спеціалізованої установи - 24.03.2025 р. з 09:00 до 12:00 год., та 21.04.2025 року з 09:00 до 12:00 год, [PERSON] разом з дитиною не з`явилась. Згідно листа Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 05.05.2025 року було повернуто матеріали цивільної справи без виконання ухвали суду про проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою [PERSON] 24.03.2025 року та 21.04.2025 року разом з дитиною на експертизу. Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року у справі №473/1343/18 (провадження № 61-827св22) зазначено, що ст.109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи. При цьому судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідачки разом із дитиною у її проведенні, проте, з невідомих суду причин відповідач не виконала обов`язки, покладені на неї ухвалою суду, для проведення молекулярно-генетичної експертизи, що може свідчити про свідоме ухилення від її виконання. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, дослідивши докази, надавши їм оцінку, з урахуванням того, що відповідач свідомо ухиляється від проведення експертизи, приймаючи до уваги попередження останньої про наслідки такої поведінки, значення результатів експертизи для сторін по справі, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved