Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1), [PERSON] (далі позивач-2), [PERSON] (далі позивач-3) звернулися до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання майнових прав забудовника. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в рівних частинах кожній (по 1/3 частині) прав та обов`язків забудовника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 26.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. 20.06.2025 від позивачів до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 20.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Підготовче судове засідання відкладено на 30.07.2025. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 30.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.10.2025. Позивачі у судове засідання не з`явилися, однак в прохальній частині позовної заяви просили проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради. У вирішенні справи по суті поклалися на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] батьки [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з долучених документів, [PERSON] було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт: будівництва житлового будинку, літньої кухні, гаража та господарчої будівлі за адресою: [ADDRESS] . Позивачами до матеріалів справи долучено примірник «Зміни до будівельного паспорта на будівництво житлового будинку та господарчих будівель в [ADDRESS] », забудовником в якому зазначено [PERSON] . 17.02.2025 позивачам було відмовлено у внесенні відомостей у систему, а саме реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що за даними контори після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Як вбачається з листа КП «Бюро технічної інвентаризації Києво - Святошинської районної ради Київської області» інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] в архіві підприємства не зареєстрована, інформація щодо реєстрації права власності в БТІ відсутня. Державним нотаріусом Іванківської державної нотаріальної контори Маркітан Вікторії Петрівні, [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, власником яких був [PERSON] . Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц, від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11, від 04 травня 2022 року у справі № 372/4235/19. В постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 363/1278/15-ц Верховний Суд зазначив, що якщо будівництво об`єкта нерухомого майна, не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України. Процедура прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року. Використання за призначенням не прийнятих у встановленому законодавством порядку експлуатацію об`єктів забороняється. Таким чином, до вирішення питання про прийняття будинку в експлуатацію і його державної реєстрації, цей об`єкт не має юридичного статусу житлового будинку, а відтак вірним способом захисту для спадкоємця є звернення до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. З урахуванням зазначеного, а також з огляду на те, що будівництво об`єкта нерухомого майна, яке є предметом спору, здійснювалося [PERSON] згідно із законом, на день його смерті не було вирішено питання про прийняття будинку в експлуатацію, тому його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини після його смерті на підставі статті 1216 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за дружиною спадкодавця та його дітьми (позивачами), як єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину, в порядку спадкування за законом вбачаються підстави для визнання прав і обов`язків забудовника житлового будинку по [ADDRESS] , по 1/3 частці за кожним. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачами сплачено судовий збір у розмірі 4 207, 10 грн., однак останні зазначили, що судові витрати згодні нести самі.

Outcome: approved