Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідачки на його користь заборгованість у сумі 45039,43 гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 10.06.2019 кредитний договір №1001331138501, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 30600 грн. та 18.12.2019 кредитний договір №1001492157701, за яким Позичальнику надано у сумі 10000 грн. Зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 склала: 1) по кредитному договору від 10.06.2019 № 1001331138501 - 32311.54 (тридцять дві тисячі триста одинадцять гривня 54 копійки) грн., з яких: 13991.31 грн. заборгованість за кредитом; 3.73 грн. заборгованість процентами; 18316.5 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 18.12.2019 № 1001492157701- 12727.89 (дванадцять тисяч сімсот двадцять сім гривень 89 копійок) грн., з яких: 3948.89 грн. заборгованість за кредитом; 1.03 грн. заборгованість процентами; 8777.97 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 04.02.2025 склала 45039,43 (Сорок п`ять тисяч тридцять дев`ять грн.. 43 коп.) гривень. Позивачем направлялись письмові вимоги (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. На даний час відповідачка надалі продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за Договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Ухвалою суду від 26.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача та не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідачка\~повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджуєтеся довідкою про доставку SMS повідомлення, повідомлення на електронну адресу та судовою повісткою, проте про причини неявки суд не повідомив. Крім того, на його поштову адресу було направлено копію позовної заяви з додатками, однак до сьогоднішнього дня відзиву на позовну заяву подано не було, заяву до суду про розгляд справи без її участі не надходило. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачки неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши на підставі вимог\~ст.\~281 ЦПК України\~заочний розгляд справи. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1\~ст.280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~розглянувши матеріали\~справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом установлено, що 10.06.2019 між АТ «Першим Українським Міжнародним Банком» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 1001331138501 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На підставі кредитного договору\~ [PERSON] було видано кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 30600 гривень з розміром процентної ставки 0,01 % річних та сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості за ставкою 3,99 %. Відповідно до заяви № 1001492157701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.12.2019 описаних вище, з умовами яких погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, тощо. Також, 18.12.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 1001492157701 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На підставі кредитного договору [PERSON] було видано кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 10000 гривень, строком 24 місяці, з розміром процентної ставки 0,01 % річних та сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості за ставкою 3,99 %. У Заяві про приєднання зазначено, що «підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджую, що приймаю Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, та і послуг, що можуть бути надані мені в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджуюся з тим, що обрати будь які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку)…». У розділі «Підтвердження та Запевнення» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в п. 2 вказується, що «підписанням цієї Заяви я надаю, крім викладених в ДКБО, наступні підтвердження та запевнення, що ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодний: всі умови ДКБО мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення». Як вбачається з матеріалів справи, АТ «ПУМБ» свої зобов`язання по кредитному договору №1001331138501 та кредитному договору №1001492157701перед відповідачем виконав, що підтверджується платіжними інструкціями від 10.06.2019 № TR.35702750.79271.8810 та від 18.12.2019 № TR.39693244.35106.8810. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України\~та\~ст.6 цього Кодексу\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК Українив встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 204\~ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Таким чином,підписавши заяви відповідач підтвердив, що він в повній мірі ознайомився з умовами отримання кредиту, розміром процентів та іншими платежами за користування кредитними коштами. Отже, зі змісту договору №1001331138501 від 10.06.2019 та договору № 1001492147701 від 18.12.2019 вбачається,що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів,розмір процентів,умови кредитування, а відтак є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін Відповідач належно не виконує свої зобов`язання за вказаними Договорами і станом на 04.02.2025 у нього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором №1001331138501 від 10.06.2019 у розмірі 32 311,54 грн., з яких: 13991, 31 грн. заборгованість за кредитом; 3,73 грн. заборгованість процентами, 18316,5 заборгованість за комісією та за кредитним договором № 1001492147701 від 18.12.2019 у розмірі 12\~727,89 грн., з яких: 3948, 89 грн. заборгованість за кредитом; 1,03 грн. заборгованість процентами; 8777,97 грн. заборгованість за комісією, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості та виписками/особових рахунках. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У свою чергу, відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1Закону України «Проспоживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Загальна сума заборгованості відповідачки на момент подання позовної заяви за кредитним договором №1001331138501 від 10.06.2019 та № 1001492147701 від 18.12.2019 становить 45039,43 гривень. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідачка не надала, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, відповідачкою жодним чином спростовано не було. Крім цього, доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договорів матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~є її процесуальним обов`язком. Зважаючи на встановлену\~статтею 204 ЦК України\~і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку\~статті 215 ЦК України\~презумпцію правомірності укладення зазначених договорів, останні у розумінні статей\~11,\~509 ЦК України\~є належними підставами для виникнення та існування обумовлених такими договорами прав і обов`язків сторін. Згідно з\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №1001331138501 від 10.06.2019 та договором № 1001492147701 від 18.12.2019, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1001331138501 від 10.06.2019 та договором № 1001492147701 від 18.12.2019 у загальному розмірі 45039,43 гривень є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №237 від 22.05.2025. Згідно з ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved