Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

01.05.2025 року позивачі звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просять стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на їхню користь нараховану та недоотриману пенсію, набуту ними в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в рівних частках по 46664,64 грн. кожному. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] [PERSON] помер, а дружина померлого [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями померлого за законом. За життя [PERSON] отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 р. у справі №560/3079/21 було визнано протиправними дії Головного управлін\-ня Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки [INFO] про грошове забезпечення від 26.02.2021 №ХС-41883, з урахуванням виплачених сум. На виконання цього рішення суду [PERSON] була нарахована доплата за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 року в сумі 139993,93 грн., яка залишилась невиплаченою за його життя. Також, згідно листа ГУ ПФУ в Хмельницькій області позивачам було відмовлено у виплаті нарахованих, але не виплачених сум, посилаючись на відсутність фінансування та те, що нарахована доплата не входить до складу спадщини. У зв`язку з викладеним позивачі вважають їхнє право як спадкоємців на отримання сум боргу перед спадкодавцем, в рівних частках кожному, порушеним, що змусило останніх звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.07.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. 20.05.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сума коштів не була виплачена [PERSON] через відсутність відповідного фінансування, а позивачі не є належними правонаступниками померлого, так як не належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. В судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги із викладених у заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 31.10.1971 року та свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 18.07.2023 року. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є синами померлого, про що свідчать дані їхніх паспортів та відповідно дані свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] , виданого 23.04.1981 року, та серії [NUMBER] , виданого 27.06.1973 року. Померлий [PERSON] за життя отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 р. у справі №560/3079/21 було визнано протиправними дії Головного управлін\-ня Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки [INFO] про грошове забезпечення від 26.02.2021 №ХС-41883, з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №560/3079/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 року, та була нарахована доплата у розмірі 139993,93 грн., що підтверджується даними листа від 04.04.2025 року №4680-3950/М-04/8-2200/25. Однак, за життя [PERSON] вказані суми виплачені не були. 16.10.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. була заведена спадкова справа №169-2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується матеріалами цієї спадкової справи, згідно з якою сини померлого [PERSON] та [PERSON] , а також дружина померлого [PERSON] є спадкоємцями за законом в рівних частках, про що видано свідоцтва про право на спадщину. 26.03.2025 року позивачами була подана заява про проведення виплати неодержаної пенсії у зв`язку із смертю його батька згідно рішення суду, на яку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області була надана відповідь №4680-3950/М-04/8-2200/25 від 04.04.2025 року про відмову у виплаті недоодержаної пенсії через відсутність фінансування, а також те, що нарахована доплата не входить до складу спадщини. Крім того, згідно вищезазначеної відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.04.2025 року загальна сума нарахованих доплат складає 139993,93 грн. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивачі зазначають наявність у них як спадкоємців після смерті [PERSON] права на спадкування недоотриманої суми пенсії в рівних частках, по 46664,64 грн. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 2, 26 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батько і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя». Згідно із статтею 46\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину в рівних частках, і вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини. Викладені у листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області твердження про те, що недоотримана пенсія спадкодавцю за життя не була виплачена у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування, не впливають на законність судового рішення та на права позивачів щодо стягнення недоплаченої пенсії на їхню користь як спадкоємців особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала. Таке право позивачів передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватись через відсутність відповідного фінансування. При цьому ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» у рішенні від 08 листопада 2005 року, справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30 листопада 2004 року та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачів як спадкоємців на отримання всього належного їм спадкового майна у рівних частках, а саме: по 46664,64 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обґрунтовані, підтверджені належними і допустимими доказами, та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сума невиплачених пенсійних виплат у загальному розмірі 139993,93 грн., які набуті ними в порядку спадкування після смерті [PERSON] , а саме по 46664,64 грн. кожному позивачу. Згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачів, по 466,65 грн. кожному. На підставі викладеного та

Outcome: approved