Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

10 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, яким просила : визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження, разом з його матір`ю [PERSON] , 1996 року народження; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. Вимоги обґрунтовано тим, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , пізніше сторони зареєстрували шлюб. Подружнє життя між сторонами не склалось через зловживання відповідачем спиртними напоями, постійні сварки. Наразі, в Бориспіль-ському міськрайонному суді Київської області розглядається справа про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2024 року у справі за № 359/12148/24 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року, та до досягнення дитиною повноліття. З серпня 2024 року [PERSON] проживає окремо, з іншою жінкою. Відповідач систематично погрожує забрати сина, маніпулює свідомістю дитини, різними обіцянками, що в свою чергу має негативний вплив на психоемоційний стан дитини. Кожного разу, після перебування дитини з батьком, син переживає сильний стрес, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 березня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 04 липня 2025 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подала заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, якою просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а також надала суду висновок про визначення місця проживання дитини, який просила врахувати при вирішенні спору по суті. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, допитавши свідків та надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 25 червня 2021 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області. Батьком вказано: [PERSON] , матір [PERSON] (а.с. 14). 21 листопада 2020 року сторони зареєстрували шлюб. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 листопада 2020 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 13). Судом також встановлено, що 13 листопада 2024 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі часини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою : [ADDRESS] . Наведене підтверджується : актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Бориспільської міської ради Бондаренко І.В. 22 жовтня 2024 року, висновком органу опуки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.15, 74-75). Згідно характеристики, наданої 23 травня 2025 року за підписом директора та класного керівника Бориспільського ліцею «Патріот», [PERSON] навчається в ліцеї з 2 вересня 2024 року. За час навчання зарекомендував себе як здібний, старанний, відповідальний, комунікабельний учень. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам?ять розвинена, увага стійка. До уроків готується систематично і активно працює на них. У характері учня домінують такі риси, як ввічливість, врівноваженість, коректність, справедливість, відповідальність, тактовність і доброзичливість. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу. До доручень ставиться відповідально. Правила поведінки виконує свідомо. На заняття не запізнюється і без поважних причин не пропускає їх. Розвиток психічних процесів учня відповідає віковим нормам. Спостерігає-ться задовільна адаптація до навчання в новому колективі. Поведінка адекватна ситуаціям. На контакт з дорослими і однолітками іде легко, із задоволенням спілкується та взаємодіє. Висока мотивація до навчання. Свої емоції проявляє виразно, розуміє причини їх виникнення та екологічної взаємодії з ними. Саморегуляція сформована на достатньому рівні. Стан емоційної сфери позитивний, інколи з проявами тривожності. [PERSON] проживає з мамою. Мати - [PERSON] , завжди цікавиться успіхами дитини, бере активну участь у вихованні [PERSON] , відвідує всі класні батьківські збори. Учень забезпечений одягом, взуттям, підручниками, зошитами, необхідними засобами для навчання (а.с. 60). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] страждає на розлад вегетативної нервової системи. Наведене підтверджується копією Епікризу/ випискою від 06 жовтня 2023 року, Дуплексне екстра краніальних відділів брахіоцефаль-них судин та транс краніальне дуплексне сканування від 06 жовтня 2023 року, копією консультативного заключення від 20 жовтня 2023 року, копією Картки стану здоров`я та розвитку дитини від 09 грудня 2024 року (а.с. 16-19). Частинами 6, 8 статті 7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняю-ться фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд, згідно ч. 2 ст. 161 СК України, не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Позивач зарекомендувала себе як дисциплінована, уважна і любляча матір. [PERSON] офіційно працевлаштована у ФОП [PERSON] . Наведене підтверджується довідкою № 0512-01 виданою 05 грудня 2024 року ФОП [PERSON] , довідкою №0801-01, довідкою про доходи №0801-2, характеристиками виданими ФОП [PERSON] (а.с. 24-28). Згідно висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] встановлено, що відповідач працює водієм ПрАП « [INFO] », часто перебуває у відрядженнях. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради надав суду висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради за № 446 від 16 червня 2025 року, з якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, не позбавляє права відповідача, як батька, відвідувати дитину, спілкуватися з нею, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивача. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. На переконання суду, а також з огляду на характеристику матері дитини, забезпеченість житлом, моральні якості, відношення до сина, а також зважаючи на те, що [PERSON] проживає разом з матір`ю окремо від батька, - місцем проживання дитини на даний час доцільно визначити саме з матір`ю [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд приходить переконання, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі та визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом [PERSON] \~\~сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №14 від 31 січня 2025 року. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved