Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимог мотивовані тим, що 26.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №4198037. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки /терміни, що визначені договором. Відповідно до умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. Проценти за користування кредитом - 9,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. 15.12.2021 укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4198037. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4198037. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4198037. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4198037 від 26.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 22659,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19659,00 грн. На підставі викладеного вище позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами №4198037 від 26.08.2021 у розмірі 22659,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 26 серпня 2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з даним розрахунком не погоджується, вважає, що сума в розмірі 22659, 00 грн є завищеною та вказаний розрахунок не відповідає дійсності. Просить позов задовольнити частково, стягнути з відповідача 3009, 00 грн. 02.09.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Анкета-заява на кредит №4198037 від 26.08.2021 містить відомості щодо погоджених умов кредитування по заяві [PERSON] у ТОВ «Мілоан». 26.08.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №4198037 за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн, строком на 30 днів з 26.08.2021. Дата повернення кредиту 25.09.2021, зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Комісія за надання кредиту 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 9,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до графіку платежів, додаток № 1 до договору про споживчий кредит №4198037 від 26.08.2021 строк, на який надано кредит становить 30 днів, дата видачі кредиту 26.08.2021, дата повернення 25.09.2021, сума кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом 9,00 грн, комісія - 0,00 грн, реальна річна процентна ставка 4,00 %, загальна вартість кредиту 3009,00 грн. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Із довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що, відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором №4198037 від 26.08.2021, оскільки акцептував підписавши 26.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S67045 направленого на номер телефону. Квитанція ID платежу №1744835340 стверджує перерахування коштів 26.08.2021 в сумі 3000,00 грн згідно договору 4198037 на платіжну картку [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідач має заборгованість за кредитним договором №4198037 за період з 26.08.2021 по 25.09.2021 в сумі 12009,00 грн, яка складається із: тіло кредиту 3000,00 грн, заборгованість по процентам 9009,00 грн. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого, клієнт, первісний кредитор, зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Із акту приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №15/12-2021 від 15.12.2021, а також реєстру боржників до договору факторингу №15/12-2021 слідує, що у [PERSON] рахується заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №4198037 в сумі 12009,00 грн, яка складається із: тіло кредиту 3000,00 грн, заборгованість по процентам 9009,00 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за умовами якого, ТОВ «Вердикт Капітал» передає ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору. Із витягу з Реєстру боржників до договору № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та акту прийому передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що у [PERSON] рахується заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором №4198037 в сумі 22659,00 грн, яка складається із: тіло кредиту 3000,00 грн, заборгованість по процентам 19659,00 грн. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №4198037 відповідно до якого станом на 25.06.2025загальна сума заборгованості становить\~22659,00 грн, яка складається із: тіло кредиту 3000,00 грн, заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 19659,00 грн. За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом частини статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч.1\~ст.1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1\~ст.625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно дост.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до положень ч.3 ст.12та ч.1 ст.82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Згідно з частиною першою статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даній справі встановлено, що 26.08.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 3000,00 грн, термін кредиту 30 днів. Сума до повернення 3009,00 грн, яка складається із: суми кредиту 3000,00 грн; проценти за користування кредитом 9,00 грн, нараховуються за ставкою 0,01 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відтак, сторони погодили істотні умови договору про споживчий кредит. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування та комісії. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 19659,00 грн сторона позивача обчислила їх поза межами строку кредитування. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення кредиту матеріали справи не містять. Позивачем не надано до суду доказів, того, що позичальник для продовження строку кредитування вчинив дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатив комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 9,00 грн виходячи з розрахунку: 3000 грн (тіло кредиту) х 0,01% (відсоткова ставка за один день користування кредитом) х 30днів (строк позики) (графік платежів за договором про споживчий кредит №4198037). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договору про споживчий кредит №4197037 26.08.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн та заборгованість за відсотками у сумі 9,00 грн. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4198037 від 26.08.2021, в сумі 3009,00 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням, за правилами ст.141\~ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 321,69 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», в особі керуючого партнера Бурдюг Т. В. укладено Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №1229 від 01.05.2025, витягу з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитними договорами № 4198037 надання усної консультації 2 години х 2000,00 грн. = 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 годин х 3000,00 грн. = 9000,00 грн. Отже, загальний розмір правничих витрат склав 13000,00 грн. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому стягує з відповідача 1725,10 грн витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial