Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

15 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 28 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 486410225, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 15250 гривень. Право вимоги за вказаним договором на підставі договорів факторингу 28 листопада 2018 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс»), а 05 серпня 2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»). 04 червня 2025 року на підставі договору факторингу право вимоги перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість в розмірі 51349,78 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник відповідача адвокат Лукомська В.В., 07 серпня 2025 року надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач визнає позов частково, а саме заборгованість по тілу кредиту в сумі 15248,84 гривень та заборгованість зі сплати процентів в сумі 19\~700,13 гривень. Вказуючи, що кредитним договором № 486410225 від 28 листопада 2020 року сторони погодили строк його дії до 28 грудня 2020 року, який додатковими угодами двічі був продовжений до 28 лютого 2021 року, тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося після 28 лютого 2021 року. Нарахування процентів після закінчення строку дії договору є безпідставним. Просила відмовити в решті позовних вимог, зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до 2000 гривень у зв`язку з їх неспівмірністю з наданими адвокатом послугами та стягнути з позивача в користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000 гривень (а. с. 92-96). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 119, 120), у позовній заяві представник позивача вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 8 на звороті). Відповідач та його представниця в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного документу (а. с. 118, 121), про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 28 листопада 2020 року [PERSON] уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 486410225 (далі Договір), відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 15250 гривень на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а. с. 13-14). Пунктами 1.2, 1.3 Договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником зі сплатою відсотків за дисконтною процентною ставкою, яка нараховується на період строку, визначеного пунктом 1.2 Договору, у розмірі 0,38% в день. Відповідно до пункту 1.4 Договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Пунктом 1.7 Договору передбачено, що розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого пунктом 1.2 Договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору). За змістом пункту 4.1 Договору невід`ємною його частиною є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»: www.moneyveo.ua. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV5W25Y, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] , про що свідчить пункт 5 Договору. На виконання умов Договору 28 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 15250 гривень на банківську картку відповідача № [NUMBER] (номер платіжного доручення №6625a5eb-3aed-4538-a6aa-d80917b479b8 від 28 листопада 2020 року) (а. с. 17). Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 28 липня 2025 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідача [PERSON] (а. с. 112). Із виписки по вказаному рахунку відповідача видно, що 28 листопада 2020 року на картку було зараховано15250 гривень (а. с. 113). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). 28 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої строк кредиту продовжено на 30 днів починаючи з 28 грудня 2020 року. Позичальник сплачує за користування кредитом 1,26% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою (а. с. 15). 27 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої строк кредиту продовжено на 30 днів починаючи з 27 січня 2021 року. Позичальник сплачує за користування кредитом 1,01% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою (а. с. 16). З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість [PERSON] за Договором становить 38906,74 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 15248,84 гривень, заборгованість за процентами 23657,9 гривень (а. с. 19). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 30-35). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладена додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 (а. с. 36-39). Відповідно до пункту 4.1 вказаної угоди наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Строк дії договору факторингу неодноразово продовжувався та останній раз Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року продовжений до 31 грудня 2024 року включно (а. с. 42). Відповідач [PERSON] є в реєстрі прав вимоги № 127 від 29 березня 2021 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 486410225 від 28 листопада 2020 року становить 38906,74 гривень (а. с. 43 на звороті). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01 (а. с. 46-50). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору факторингу неодноразово продовжувався та останній раз Додатковою угодою № 3 від 30 грудня 2022 року продовжений до 30 грудня 2024 року включно (а. с. 51). Відповідач [PERSON] є в реєстрі прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 486410225 від 28 листопада 2020 року становить 51349,78 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 15248,84 гривень та заборгованість за відсотками в сумі 36100,94 гривень (а. с. 52-53). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю (а. с. 55-60). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступити ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (процент за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору. Відповідач [PERSON] є в реєстрі боржників до договору факторингу від 04 червня 2025 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 486410225 від 28 листопада 2020 року становить 51349,78 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 15248,84 гривень та заборгованість за відсотками в сумі 36100,94 гривень (а. с. 61-62). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 486410225 від 28 листопада 2020 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Кредитний договір відповідач уклав 28 листопада 2020 року на 30 днів (дисконтна процентна ставка 0,38% від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.3 Договору). 28 грудня 2020 року відповідач сплатив усі нараховані за Дисконтний період проценти за користування кредитом у розмірі 1738,5 гривень та тіло кредиту в сумі 0,5 гривень і відповідно до положень пункту 3 Додаткової угоди продовжив строк кредитування на 30 днів за Дисконтною процентною ставкою 1,26% в день (а. с. 18). 28 січня 2021 року відповідач сплатив повністю усі нараховані за умовами Додаткової угоди проценти за користування кредитом в сумі 5956,34 гривень та тіло кредиту в сумі 0,66 гривень і продовжив строк кредитування на 30 днів за Дисконтною процентною ставкою 1,01% в день (а. с. 16). Таким чином строк кредитного договору був продовжений до 25 лютого 2021 року включно. З розрахунку заборгованості видно, що первісний кредитор у другий період користування відповідачем кредитними коштами включив 31 день, що суперечить змісту додаткової угоди від 28 грудня 2020 року, у якій строк кредитування був продовжений на 30 днів. З огляду на вказане вище суму процентів за 1 день у розмірі 192,14 гривень, яку відповідач сплатив 28 січня 2021 року, слід зарахувати в тіло кредиту. Таким чином тіло кредиту буде становити 15056,70 гривень (15250 грн 0,50 грн 0,66 грн 192,14 грн = 15056,70 грн). 01 березня 2021 року відповідач сплатив на погашення боргу 15 гривень, які слід також зарахувати в тіло кредиту. Враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, є підставними і підлягають до часткового задоволення на суму 15041,7 гривень (15056,70 грн 15 грн = 15041,7 грн). Відповідач, не виконавши свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, з 26 лютого 2021 року продовжив користуватися кредитом після закінчення строку дії договору, що відповідно до пункту 1.4 Договору призвело до скасування процентів за Дисконтною процентною ставкою та застосування базової процентної ставки 1,7% в день від суми кредиту та виникнення у відповідача зобов`язання сплатити різницю між фактично сплаченою сумою за Дисконтними процентними ставками та нарахованою базовою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до закінчення строку дії договору). З урахуванням пролонгацій загальний строк дії договору становить 90 днів. За цей період проценти за користування кредитними коштами повинні нараховуватися таким чином за дисконтною ставкою: 15250 грн * 0,38 % * 30 дн. = 1738,5 грн 15249,5 грн * 1,26 % * 30 дн. = 5764,31 грн 15056,70 грн * 1,01 % * 30 дн =4562,18 грн З огляду на порушення відповідачем свого зобов`язання відповідно до пункту 1.4 Договору проценти підлягають перерахунку за базовою ставкою 1,7% в день: 15250 грн * 1,7 % * 30 дн. = 7777,5 грн 15249,5 грн * 1,7 % * 30 дн. = 7777,25 грн 15056,70 грн * 1,7 % * 30 дн = 7678,92 грн 7777,5 грн + 7777,25 грн + 7678,92 грн = 23233,67 грн З урахуванням зроблених відповідачем 28 грудня 2020 року та 28 січня 2021 року проплат сума процентів за користування кредитними коштами становить 15730,86 грн: 23233,67 грн 1738,5 грн 5764,31 грн = 15730,86 грн Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом за період з 28 листопада 2020 року до 25 лютого 2021 року (90 днів) підлягають до часткового задоволення і з відповідача слід стягнути 15730,86 гривень. Із доданого до позову розрахунку заборгованості видно, що первісний кредитор після закінчення строку дії договору продовжував нараховувати проценти за користування кредитними коштами за ставкою 1,7 % до 29 березня 2021 року, а ТОВ «Таліон плюс» після отримання права вимоги до відповідача до 16 травня 2021 року за тією ж ставкою. Після цього жодні нарахування не проводилися (а. с. 18-20). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). За період до прострочення боржника\~підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та\~частини першої статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а\~за період після такого прострочення\~підлягають стягненню річні проценти відповідно до\~частини другої статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зробила правовий висновок, що нарахування процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів є недопустимим. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень\~статті 625 ЦК України. З огляду на вказане суд вважає, що первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» безпідставно нарахували проценти за користування кредитними коштами за період з 26 лютого 2021 року до 16 травня 2021 року і в цій частині позов до задоволення не підлягає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом в межах заявлених вимог, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (59.93 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1451 гривень 74 копійки (2422,40 грн * 59.93 % = 1451.74 грн). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копії договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткової угоди № 25770510890 до договору про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року (а. с. 67-68, 69, 70). Представниця відповідача у відзиві на позов просила зменшити витрати на правову допомогу позивача до 2000 гривень і стягнути з позивача 8000 гривень, сплачених відповідачем за надання професійної правничої допомоги, на підтвердження чого надала копії ордеру серії АС № 1150728 від 06 серпня 2025 року, договору про надання правничої допомоги № 50/25 від 29 липня 2025 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 50/25 від 29 липня 2025 року, акту про надані послуги від 03 серпня 2025 року, квитанцію від 01 серпня 2025 року (а. с. 97-106). Проте, зробивши у відзиві формально вказівку на неспівмірність гонорару адвоката наданим позивачу послугам, представниця відповідача жодним чином не обґрунтувала та не мотивувала таке твердження. Представник позивача відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим відповідачу адвокатом послугам не спростовував. З огляду на вказане, суд вважає, що обидві суми гонорару, понесені сторонами у цій справі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням того, що позов задоволений частково на 59,93 % (відмовлено у задоволенні на 40,07 %), то, виходячи з принципу пропорційності розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4195 гривень 10 копійок (7000 грн * 59.93 % = 4195,1 грн), а з позивача на користь відповідача у розмірі 3205 гривень 60 копійок (8000 грн * 40.07 % = 3205,6 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054,\~1056-1\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: partial