Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідач є колишньою дружиною [PERSON] , і була зареєстрована у квартирі після реєстрації шлюбу. З січня 2024 році, відповідачка у зазначеній квартирі не проживає і її точне місце перебування невідоме. Відповідачка не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири. Відповідно, реєстрація відповідачки у вказаному житлі створює власникам перешкоди у користуванні таким, зокрема вони змушена оплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого відповідача, в повній мірі не може скористатись субсидією по оплаті комунальних послуг. У зв`язку із наведеним змушені звернутись до суду із позовом. Відповідач не скористалась правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч.\~1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 червня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Боброву Ю.Ю. (а.с.11) Із відповіді ГУ ДМС у Львівській області отримано інформацію про зареєстроване місця проживання відповідача (а.с.16). В Єдиному державному демографічному реєстрі дані про відповідача відсутні (а.с.12). Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2025 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді\~Личаківського районного\~суду м.\~Львова від\~7\~липня 2025\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі (а.с.\~31). Позивач та її представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не виклали (а.с.37, 42). Відповідач у судові засідання з розгляду справи повторно не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення не подала. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Треті особи в судові засіданні неодноразово не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, заяв про відкладення не подали. А тому, у відповідності до положень ст.\~223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності третіх осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 24 січня 2003 року. Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №913 від 30.01.2019 року, виданої відділом житлового господарства «Господар» Личаківської районної адміністрації у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 5 (п`ять) осіб: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина), [PERSON] (невістка), [PERSON] (син). Згідно Відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №161217 від 31.05.2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] являлася дружиною одного із співвласників вищезазначеної квартири [PERSON] . Після реєстрації шлюбу власне і була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . 12 жовтня 2024 року Рішенням Личаківського районного суду міста Львова у справі №463/7524/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.11.2017 року у Будинку цивільних обрядів Гомельського міськвиконкому, актовий запис №978. Як вбачається із позовної заяви, з січня 2024 року відповідачка у зазначеній квартирі не проживає і її точне місце перебування позивачам невідоме, вона не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири. З акту від 28.06.2024 року про фактичне непроживання особи на території ЛКП «Господар» за адресою: [ADDRESS] , комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з метою встановлення факту непроживання [PERSON] , складено акт про те, що станом на 28.06.2024 року [PERSON] , фактично за визначеною адресою не проживає. З акту від 15.05.2025 року про фактичне непроживання особи на території ЛКП «Господар» за адресою: [ADDRESS] , комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з метою встановлення факту непроживання [PERSON] , складено акт про те, що станом на 15.05.2025 року [PERSON] , фактично за визначеною адресою не проживає. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В постанові у справі №490/12384/16-ц від 24 жовтня 2018 року Верховний Суд зазначає, що вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Таким чином суд приходить до переконання, що наданими позивачем доказами підтверджується факт непроживання [PERSON] у вказаній квартирі понад шість місяців. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування позовних вимог, як і не надано суду доказів поважності причин непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, відповідачем жодним чином не заперечні та не спростовані. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад шість місяців, інших домовленостей між власниками житла і відповідачем на користування цим житлом у разі їх відсутності понад шість місяців не існує, а відтак наявні підстави для визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Щодо судових витрат Відповідно до п.\~6 ч.\~1 ст.\~264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1\~211,2 гривень.

Outcome: approved