Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

18.07.2025 Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Споживчий\~центр"\~в особі\~представника Чехун\~Ю.В.\~через підсистему\~«Електронний суд» звернулося до Голованівського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (далі відповідач) був укладений кредитний договір № 14.10.2024-100002426 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі\~9000 грн, строком на 105 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 26.01.2025, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 22950 грн, в тому числі 9000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7560 грн - заборгованість по процентам, комісія в розмірі 630 грн., додаткова комісія в розмірі 1260 грн., неустойка в розмірі 4500 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою судді Голованівського районного\~суду Кіровоградської\~області, Гут Ю.О. від 22.07.2025 цивільну справу № 386/1267/25 за вказаним позовом передано за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 13.08.2025 вказана справа надійшла на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2025 справа № 386/1267/25 надійшла до провадження судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Коваленко Н.А. Ухвалою судді від 15.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Сторони про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, причини неприбуття суду не відомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав, будь-яких інших клопотань від нього до суду не надходило. Враховуючи на відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про час, день та місце розгляду справи, суд відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 14.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 14.10.2024-100002426. Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки до кредитного договору № 14.10.2024-100002426 та підтвердження укладання кредитного договору, які підписані сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору. Зазначений договір підписано у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора (Е847), що був надісланий на його номер мобільного телефону згідно смс-повідомлення. Відповідно до умов кредитного договору та заявки позичальнику надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 9000 грн; строком на 105 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 26.01.2025, з фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів; з процентною ставкою «Економ» з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних періодів, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Згідно довідки №138-1407 від 14.07.205 ТОВ «Універсальні платежі рішення», на підставі укладеного договору на переказ коштів ФК №342 від 02.10.20212, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 14.10.2024 о 21:11:57 на суму 9000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPау.ua 538040990, призначення платежу: видача за договором кредиту №14.10.2024-100002426. Свої зобов`язання за зазначеним договором відповідач належним чином не виконав, не повернув кредит та проценти за користування кредитом в обумовлені договором строки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість в розмірі 22950 грн, в тому числі 9000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 7560 грн заборгованість по процентам, 630 комісія, 4500 неустойка, 1260 додаткова комісія, які нараховані за період з 14.10.2024 по 25.01.2025. Відповідач добровільно не погашає заборгованість. З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.1054ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 частини 2 статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У ст.3 Закону України«Про електроннукомерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3 - 6, 8 ст.11Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст.11вказаного Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Отже, між сторонами укладений кредитний договір №14.10.2024-100002426 від 14.10.2024 у формі електронного документу, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу отриманої за вказаним договором суми позики у розмірі 9000,00 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551ЦК України). Відповідно до Заявки кредитного договору №14.10.2024-100002426 від 14.10.2024 (кредитної лінії) сторони погодили неустойку: 112,50 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просив стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 4500,00 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2)в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3)у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022від 24лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Отже в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4500,00 грн слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч. 2ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана ТОВ "Споживчий центр" до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", тому у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ "Споживчий центр" було сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00027030 від 14.07.2025. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено на 80,39%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1947,37 грн.

Outcome: partial