Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, на обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначив наступне. Згідно розпорядження Херсонського міського голови № 1130-к від 04.08.2021 року "Про призначення [PERSON] " - [PERSON] його було призначено на посаду директора КП "Парки Херсона" ХМР з 05 серпня до 06 вересня 2021 року, який в подальшому неодноразово продовжувався. Згідно розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації № 201-к від 21.04.2023 року "Про припинення контракту та звільнення [PERSON] " - припинено контракт та позивача було звільнено з посади директора КП "Парки Херсона" ХМР "24" березня 2023 року. З початку повномасштабного вторгнення на територію України та оголошення воєнного стану позивач вчасно отримував заробітну плату, однак починаючи з липня 2022 року і до моменту деокупації міста Херсона заробітна плата не виплачувалася. В день звільнення Позивача повного розрахунку щодо виплати заробітної плати зроблено не було. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч.1\~ст. 47 КЗпП України). Згідно довідки про доходи №01-10/137 від 11 квітня 2023 року, виданої за підписом т.в.о. директора КП "Парки Херсона" ХМР, заробітна плата Позивача за липень - листопад 2022 року складала за липень 2022 року 20 846,00 грн., за серпень 2022 року 20 846,00грн., за вересень 2022 року 20 846,00 грн., за жовтень 2022 року 20 846,00 грн., за листопад 2022 року 20 846,00грн. Таким чином заборгованості по заробітній платі загалом становить 104 230, 00 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995\~року. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Відтак, розмір заробітної плати за останні 2 місяці роботи становить: за лютий 2023 року 31 231 грн.20 коп. за березень 2023 року 73 269 грн. 38 коп., тобто 104 500 грн. 58 коп. за 38 робочі дні, а отже - розмір заробітної плати за 1 робочий день становить 2 750, 00 грн. А тому, сума середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні за період : з 25.03.2023 року по 31.03.2023 року 5 робочих днів, тобто 2750,00 грн*5 = 13650,00 грн. з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року 20 робочих днів, тобто 2750* 20= 55 000,00 грн. з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року 23 робочі дні, тобто 2750* 23 = 63 250, 00 грн. з 01.06.2023 року по 05.06.2023 року 3 робочі дні, тобто 2750 грн.* 3 = 8 250, 00 грн. складає 140 150,00 грн. з 06.06.2023 року по 30.06.2023 року 18 робочих днів, тобто 2750*18 = 49 500.00 грн. з 01.07.2023 року по 31.07.2023 року 21 робочий день, тобто 2750*21 = 57 750.00 грн. з 01.08.2023 року по 31.08.2023 року 23 робочі дні, тобто 2750*23 = 63 250 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні за період з 25.03.2023 року по 31.07.2023 року = 360 150 грн. Щодо стягнення понесених судових витрат та витрат, понесених з розглядом справи, позивачка послався на норми ст.\~133,\~137 ЦПК України,\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~та на підтвердження понесених витрат позивачем зазначено, що ним було понесені судові витрати пов`язані з наданням правої допомоги в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 02-04-23 від 01.04.2023 року, квитанцією № 2 від 01.04.2023 року та детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача Комунального підприємства "Парки Херсона" ХМР на користь позивача: - заборгованість по заробітній платі у розмірі 104 230, 00 грн. - середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 360 150 грн. - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн та судові витрати. 15 червня 2023 року ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси позовну заяву залишено без руху. 04 липня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, тому ухвалою від 05.07.2023 року було відкрито провадження\~у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 листопада 2023 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що сума середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні станом на 22.11.2023 становить разом 536\~150 грн. 13 березня 2024 року від сторони позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої просив, в частині стягнення заробітку за весь період затримки розрахунку з 140150,00 гривень до 536 150,00 гривень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року позовну заяву\~ [PERSON] до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишено без руху. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року стороною позивача 11 червня 2024 року було подано до суду заяву про усунення недоліків. 12 червня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження по справі та розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. 03 вересня 2024 року суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження у цивільній справі та призначив справу до судового розгляду. 16 квітня 2024 року суд за клопотанням представника позивача постановив ухвалу, якою перейшов зі стадії розгляду справи по суті у справі до стадії підготовчого провадження. Також 16 квітня 2024 року суд постановив ухвалу, якою було замінено відповідача по справі Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області на належного - Комунальне підприємство «Парки Херсона» Херсонської міської ради. 01.05.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Заперечує щодо наведених обставин та правових підстав. 11 червня 2025 року суд постановив ухвалу якою закрив підготовче провадження у цивільній справі та призначив справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяву, в якій просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, однак направив до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно розпорядження Начальника Херсонської міської військової адміністрації № 201-к від 21.04.2023 року "Про припинення контракту та звільнення [PERSON] " - припинено контракт та звільнено [PERSON] з посади директора КП "Парки Херсона" ХМР "24" березня 2023 року. Відповідно до довідки №01-10/321 від 28.04.2025, виданої комунальним підприємством «Парки Херсона» Херсонської міської ради, заборгованість по заробітній платі за період з\~липня 2022 по листопад 2022 становить 83\~384, 00 грн. \~з яких до виплати підлягає 67\~124,12 грн. Позивач з урахування уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 104 230, 00 грн. Частиною п`ятою\~статті 97 Кодексу законів про працю України\~визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до\~статті 98 Кодексу законів про працю України\~оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Згідно з частиною першою\~статті 115 Кодексу законів про працю України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Частиною першою\~статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»\~(далі\~Закон № 108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону № 108/95-ВР\~визначено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до п.\~171.1 ст. 171 Податкового Кодексу України\~особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Державна фіскальна служба України у своєму листі № 23714/6/99-99-17-03-03-15 від 05.11.2015 зазначала, що роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку під час звільнення. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 липня 2018 у справі № 359/10023/16-ц зазначив, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. На думку ВС, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19 зазначив, що суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, а отже, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 16 листопада 2020 року у справі № 607/3509/17; від 25 березня 2021 року у справі № 185/2109/18-ц; від 3 листопада 2021 року у справі № 645/2856/18; від 23 грудня 2021 року у справі № 607/1429/17. Згідно довідки про доходи №01-10/137 від 11 квітня 2023 року, виданої за підписом т.в.о. директора КП "Парки Херсона" ХМР, заробітна плата позивача за липень-листопад 2022 року складала: за липень 2022 року 20 846,00 грн., за серпень 2022 року 20 846,00грн., за вересень 2022 року 20 846,00 грн., за жовтень 2022 року 20 846,00 грн., за листопад 2022 року 20 846,00грн. Таким чином заборгованості по заробітній платі становить 104 230, 00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У пункті 1 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За вимогами статей 115,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, провадження № 61-23170сво18. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати. При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Відтак, розмір заробітної плати за останні 2 місяці роботи становить: - за лютий 2023 року 31 231 грн. 20 коп. - за березень 2023 року 73 269 грн. 38 коп., тобто 104 500 грн. 58 коп. за 38 робочі дні, а отже - розмір заробітної плати за 1 робочий день становить 2 750, 00 грн. А тому, сума середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні за період : - з 25.03.2023 року по 31.03.2023 року 5 робочих днів, тобто 2750,00 грн*5 = 13650,00 грн. - з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року 20 робочих днів, тобто 2750* 20= 55 000,00 грн. - з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року 23 робочі дні, тобто 2750* 23 = 63 250, 00 грн. - з 01.06.2023 року по 05.06.2023 року 3 робочі дні, тобто 2750 грн.* 3 = 8 250, 00 грн. складає 140 150,00 грн. - з 06.06.2023 року по 30.06.2023 року 18 робочих днів, тобто 2750*18 = 49 500.00 грн. - з 01.07.2023 року по 31.07.2023 року 21 робочий день, тобто 2750*21 = 57 750.00 грн. - з 01.08.2023 року по 31.08.2023 року 23 робочі дні, тобто 2750*23 = 63 250 грн. Всього: 360 150 грн. Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Однак, звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці, не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону, у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Вважаємо, що дана норма Закону не має жодного відношення до невиплати заробітної плати при звільнення Позивача, оскільки, існує заборгованість саме за час простою, також необхідно додати, що після припинення простою працівникам в умовах воєнного стану виплачувалися і премії і надбавки, тобто у Відповідача фінансова можливість погасити заборгованість по заробітній платі саме за час простою - була. Доводи, що фінансування КП «Парки Херсона» здійснюється за рахунок міського бюджету, та враховуючи, що і по теперішній час обслуговувана територія відповідачем знаходиться під постійними обстрілами в районі проведення бойових дій, працівники якого зазнають поранень при виконанні трудових обов`язків, а також наявні випадки гибелі працівників, які також потрібно компенсувати, суд оцінює критично, оскільки в даному спорі порушено права позивача на отримання плати за його труд, скрутне становище підприємства в умовах військового стану є форс-мажорними, які не повинні впливати на порушення прав отримання заробітної плати. Доводи позивача, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково, на підставі вищевикладених обставин необґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому застосовувати при ухваленні такі позиції суд вважає не вірним, адже це порушить право на утримання заробітної плати позивача, що порушує вимоги чинного Закону. Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат. Позивачем заявлено про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 00 грн. та судового збору. Відповідно до п.1.ч1.ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Однак, позивачем до суду надано квитанцію від 03.07.2023, якою [PERSON] сплачено судовий збір за позовом у розмірі 1073.60 грн., а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. Разом з цим, позивач просить стягнути судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 00 грн. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1\~ст. 173 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3\~ст. 173 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження витрати на правничу допомогу адвоката позивачем було подано детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги та квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 01.04.2023 у розмірі 15\~000 грн. Таким чином позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved