Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.08.2025\~ адвокат\~Біліченко О.О.,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] , звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказує, що позивач що [PERSON] у період з 1999 року по 2024 рік працював у ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. 20.06.2024 Позивач звільнився з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31.03.2025 року, №03/03-03, виданим ДП УКРНДІ МТ (м. Одеса) Позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Хронічний бронхіт (першо-друга) стадія змішаної етіології (професійне + загальне), фаза нестійкої клінічної ремісії. Емфізема легень 1 (першого) ступеню Легенева недостатність (першого-другого) ступеня. 2. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2-3 (другого-третього) ступеня, змішаної етіології (професійне + загальне)». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.06.2025 року (Форма П-4): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 31.03.2025 року. Пунктами 17, 18 цього Акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (24 роки 10 місяців). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту зокрема: шум, хімічні фактори, фактичні показники яких значно перевищують нормативні». (Копія цього акту додається). В пунктах Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 31.05.2024 також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у одній колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів. (Копія цієї Інформаційної довідки додається). Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 52/25/4127/В (рішення від 06.08.2025 р. № 52/25/4127/Р, складеному у КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ ЕКСТРЕНОЇ ТА ШВИДКОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 35%. У зв`язку з цими фактами, Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди та компенсації за фізичні та моральні страждання, які він зазнав через професійні захворювання, що виникли під час його роботи на підприємстві Відповідача. Просить суд: -\~стягнути\~з ПАТ\~«Запорізький\~металургійний\~комбінат «Запоріжсталь»\~на\~користь\~ [PERSON] \~одноразову\~грошову\~суму в\~розмірі\~35\~000,00\~грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу. 09.09.2025 представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Ніколенко М.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжсталь» у період з 23.07.1999р. по 20.06.2024р. Наказом № 375л від 20.06.2024р. Позивача було звільнено з ПАТ «Запоріжсталь» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Весь час праці на підприємстві, [PERSON] проходив регулярні медичні огляди, які підтверджують його придатність для виконання свої професійних обов`язків. Немає доказів наявності у нього професійних захворювань. [PERSON] був ознайомлений з умовами праці та правами і обов`язками, включаючи право на пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах. Він з добровільною згодою працював у таких умовах. Роботодавець забезпечував регулярні медичні огляди працівників згідно з вимогами законодавства. Не допущено жодного порушення щодо медичних оглядів чи їх проведення. Представник відповідача також зазначає, що відсутні будь-які докази про професійне захворювання у [PERSON] під час його роботи на підприємстві. З урахуванням наведених аргументів, відповідач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 35 000,00 гривень не відповідає вимогам розумності та справедливості, а сама вимога до відповідача про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають утриманню та перерахуванню до відповідного бюджету за рахунок фізичної особи, якій виплачується дохід при здійсненні виплати на виконання відповідного судового рішення. У випадку, якщо особа відшкодовує на користь фізичної особи моральну шкоду, вона виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок із суми такого доходу та за рахунок фізичної особи, якій виплачується такий дохід. Викладені вище обставини вказують на безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача 35 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, та є такими, що не підлягають задоволенню. 11.09.2025 представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення представника безпідставними, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Також, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 28.08.2025 суддя відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами по справі склались правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 1999 року по 2024 рік працював у ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. 20.06.2024 Позивач звільнився з ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наразі не працює. Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31.03.2025 року, №03/03-03, виданим ДП УКРНДІ МТ (м. Одеса) Позивачу встановлено професійні захворювання: «1. Хронічний бронхіт (першо-друга) стадія змішаної етіології (професійне + загальне), фаза нестійкої клінічної ремісії. Емфізема легень 1 (першого) ступеню Легенева недостатність (першого-другого) ступеня. 2. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2-3 (другого-третього) ступеня, змішаної етіології (професійне + загальне)». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.06.2025 (Форма П-4): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 31.03.2025 року. Пунктами 17, 18 цього Акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (24 роки 10 місяців). Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту зокрема: шум, хімічні фактори, фактичні показники яких значно перевищують нормативні». В пунктах Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 31.05.2024 також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у одній колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 52/25/4127/В (рішення від 06.08.2025 р. № 52/25/4127/Р, складеному у КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ ЕКСТРЕНОЇ ТА ШВИДКОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 35%. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ст.158 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Аналогічні вимоги передбачені ст. 21 Закону України «Про охорону праці». Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У пункт 1 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Це також підтверджується Постановою Великої Палати ВС від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч. 2 цієї норми) - Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що: «ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю». Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] в період тривалого виконання роботи на підприємстві відповідача, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 35%. Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Посилання представника відповідача на те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодився на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язок виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи представника відповідача про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, в результаті чого ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 35%. На теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 35 000 грн. При ухваленні рішення суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Так, п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом. За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21. Отже, суд прийшов до висновку щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів. Судові витрати. При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Судовий збір, від якого був звільнений позивач, складає 1211,20 гривень. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 09.05.2025, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 09.05.2025, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 10.09.2025 позивач сплатив адвокату 8 000 гривень. Суд вважає, що роботи, виконані адвокатом, відповідають процесуальним діям, які були здійснені в ході розгляду справи, заперечень з боку представника відповідача щодо їх розміру до суду не надходило, а тому сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved