Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єйс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за договором кредитної лінії №00-10744714 від 29.12.2023 року в розмірі 23450,00 грн, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На обґрунтування позову вказано, що 29.12.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №00-10744714 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачці через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку [NUMBER] безготівковим зарахуванням було переказано кошти. Строк кредитної лінії 240 календарних дні, стандартна процентна ставка складає 3,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка становить 0,011 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом надається позичальнику протягом перших 20 днів користування кредитом. 22.01.2024 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу №22-01-2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-10744714 від 29.12.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №22-01-2024 від 22.01.2024 року від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 5750,00 грн. 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС , згідно умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-10744714 від 29.12.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №16082024 від 16.08.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 23450,00 грн. Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 14.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 29.09.2025 року до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому вона позов визнала в частині стягнення суми 5132,00 грн., а щодо вимог про стягнення 23450,00 грн. просила відмовити, а також просила зменшити розмір компенсації на професійну правничу допомогу з 5000,00 грн. до 1500,00 грн. В обґрунтування відзиву вказала, що вважає нарахування процентів за процентною ставкою 3,00 % є нікчемним в силу ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки 22 листопада 2023 року прийнято Закон України № 3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим Законом, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», яким статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Отже, до кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті. Враховуючи, що у п. 1.4.1 кредитного договору встановлено процентну ставку в розмірі 0,011 %, а тому розрахунок заборгованості по відсоткам слід розраховувати із цією ставкою, а саме: 5000,00 грн. х 0,011 % х 240 днів= 132,00 грн., а тому проценти за користування кредитом становлять 132,00 грн. 29.09.2025 року відповідачка направила також до суду додаткові пояснення згідно яких просила при вирішенні вимог про стягнення несправедливих надмірних відсотків враховувати правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові ВС від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 та від 12.02.2025 року у справі №679/1103/23. 01.10.2025 року представник позивача направив до суду додаткові пояснення, згідно яких вказав, що під час укладення договору відповідачка ознайомилася з його текстом та змістом вцілому, паспортом споживчого кредиту. Зміст договору жодним чином не порушує її законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи. Відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відповідач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, відповідачка не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталася за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив слухати справу у відсутності представника. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася і не повідомила причин своєї неявки. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-10744714 відповідно до якого відповідачці було надано кредит у виді кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. строком на 240 календарних дні з умовою сплати зниженої процентної ставки у розмірі 0,011 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом в межах строку кредиту протягом перших 20 днів та стандартної процентної ставки у розмірі 3,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з 21 дня користування. Також відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту (а.с.14-18, 24-25). Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 16766 відправлено 29.12.2023 року о 13:28:06 на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26). 29.12.2023 року ТОВ "Качай гроші" ініціювало переказ коштів згідно договору №00-10744714 від 29.12.2023 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ "Качай гроші". Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силуст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Качай гроші» виконало та перерахувало на картковий рахунок відповідача обумовлену суму коштів. 22.01.2024 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024 , у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «Макс Кредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Макс Кредит» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.37-45). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року ТОВ «Макс Кредит» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 23450,00 грн. 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/Ейс , у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.49-58). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №16082024-МК/Ейс від 16.08.2024 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 23450,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 29.12.2023 року між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Качай гроші». Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1049,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попереднього кредитора. Щодо тверджень відповідачки про нікчемність нарахування процентів за процентною ставкою у розмір 3,00 % , то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) та з 21.08.2024 включно та надалі - 1%. Разом з тим, згідно листа Національного банку України № 14-0004/3433 від 15.01.2024 року, вказано, що враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду. П. 1.4.1 Кредитного договору від 29.12.2023 року встановлена стандартна процентна ставка 3,00% , разом з тим в договорі передбачена і процентна ставка 0,011 % як знижена процентна ставка протягом 20 днів користування кредитом в якості заохочення позичальника. А тому, враховуючи, що строк кредитування - 240 календарних днів (з 29.12.2023 по 25.08.2024 року), перші 20 днів ставка 0,011 % ( тобто з 29.12.2023 по 18.01.2024 року, а саме 5000,00 грн. х 0,011 % х 20 днів = 11 грн., як і нараховано позивачем), а з 19.01.2024 по 22.04.2024 - 2,5 % ( 95 днів, а тому 5000,00 грн. х 2,5 % х 95 дн.=11 875,00 грн), з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року - 1,5 % (120 днів, а тому 5000,00 грн. х 1,5 % х 120 дн. = 9000,00 грн.), та з 21.08.2024 по 25.08.2024 року - 1 % ( 5 днів, а тому 5000,00 грн х 1% х 5 дн.= 250, грн. ), а всього 21 136,00 грн. Проте, враховуючи, що дана сума є більшою, ніж заявлено позивачем, а суд не може вийти за межі позовних вимог , а тому приходить до висновку про стягнення заборгованості у розмірі - 23450,00 грн, з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18450,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача адвокатом Тараненком А.І. надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2023 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги Протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року загальною вартістю послуг 7000,00 грн. Враховуючи характер виконаної адвокатським бюро роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатським бюро роботи, критерію необхідності подання процесуальних документів та значимості таких дій у справі та виходячи з того, що відповідачка просила про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 5000 грн 00 коп. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved