Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 12.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та відповідачкою було укладено договір позики №739316 від 12.06.2024. 29.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором №739316 від 12.06.2024. Згідно п.2.1. договору відповідач отримав позику у розмірі 3500 грн. Однак, позивач зазначає, що відповідачка належним чином зобов`язання за договором позики не виконала станом на 29.10.2024 заборгованість відповідачки становить 11599,76 грн., яка складається з: 3500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 1251,76грн заборгованості за нарахованими процентами,6848,00 грн заборгованості за пенею Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути із відповідачки заборгованість за договором позики №739316 від 12.06.2024 у розмірі 11599,76 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує . Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст.128-131 ЦПК України повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву не подавала. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та [PERSON] був украдений договір позики №739316. Згідно п.2.1. відповідачка отримала позик у розмірі 3500 грн. Строк позики договор ( первісний строк кредитування) складає 27 днів. Процентна ставка ( базова) складає 1,43% фіксована. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 3%. Пеня в день 3,00% \~Кредитний договір\~був укладений\~в електронному\~вигляді шляхом\~реєстрації Відповідача\~на веб-сайті\~в мережі\~Інтернет https://miloan.ua\~та підписання\~Кредитного договору\~електронним підписом\~з одноразовим\~ідентифікатором,\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію». Кредитний договір був підписаний 12.06.2024 року о 11:06 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора О3АЗ74 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://miloan.ua. 29.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором №739316 від 12.06.2024. Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання за договором позики, а тому станом на 29.10.2024 має заборгованість, яка становить 11599,76 грн., яка складається з: 3500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 1251,76грн заборгованості за нарахованими процентами, 6848,00 грн заборгованості за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості. За приписами ч.1, 2ст.\~202\~ЦК \~України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність договору позики №739316 від 12.06.2024, однак відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів виконання ТОВ « Сіроко фінанс» своїх зобов`язань за вказаними договором позики, а саме перерахування коштів [PERSON] . В матеріалах справи знаходиться довідка про перерахування коштів, але вона не оформлена відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи належно оформлені, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Ураховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову. Відмовляючи в задоволенні позову суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed