Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Сушківською сільською ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 13. В обґрунтування позову зазначив, що 29.09.1984 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідач через професійну діяльність багато часу знаходиться поза межами міста у відрядженнях. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя з відповідачкою стало неможливим. Шлюб з відповідачем розпався і відновленню не підлягає, оскільки сторони не ведуть спільного господарства, мають різні погляди на сімейне життя. З наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, вказує, що примирення з відповідачем неможливе. Враховуючи викладене позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій вказала, цивільний позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, повідомила суд, що відзиву на позовну заяву подавати не буде. Від позивача [PERSON] надійшла заява в якій він просив задовольнити позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29 вересня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Сушківською сільською ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 13. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29 вересня 1984 року. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам, відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позов належить задовольнити. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до позову долучену копію довідки серії 12 ААВ № 637995, згідно з якою йому встановлено другу групу інвалідності. Таким чином на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, як особу з інвалідністю II групи. За таких обставин з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved