Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся з позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим,що 18.12.2023 між ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~та [PERSON] укладено договір №7354906 про надання споживчого кредиту\~за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті позивача.\~Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та\~Правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВАРИСТВА та є невід`ємною частиною цього Договору. Таким чином, відповідачем укладено ДОГОВІР №\~7354906 про надання споживчого кредиту від\~18.12.2023 із\~ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» («Creditplus»TM).\~ Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надаються позичальником у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі\~10 500 грн., кредит надається на споживчі (особисті) потреби. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, кредитні кошти з нарахованими відсотками позикодавцю не повернуті. 27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до чинного законодавства України укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС»)\~становить 28 287,98 грн, із яких:\~заборгованість за тілом кредиту становить 7 771, 42 грн; заборгованість за відсотками становить 20\~516, 56 грн;\~заборгованість за комісійними винагородами становить\~0,00 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7354906 від 08.12.2023 у розмірі 28\~287 грн 98 коп., судовий збір у розмірі 2\~422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн.. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.07.2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крюківського\~районного суду\~м.\~Кременчука Полтавської\~області від\~09.09.2025\~року зустрічну позову\~заяву [PERSON] ,\~від імені\~та і\~інтересах якого\~діє адвокат\~Назаренко \~В.В.,\~ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа ТОВ «Авентус Україна», про визнання\~недійсним п.\~1.5.1\~Договору №7354906\~про надання\~споживчого кредиту повернуто заявнику, роз`яснено право на звернення з таким самим позовом у загальному порядку. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Назаренко В.В., до суду подано письмовий відзив, у якому зазначено про невизнання відповідачем позовних вимог. Так, зазначено, що позивачем у позовній заяві вказується на заборгованість по Кредитному договору у сумі 28287,98 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 7771,42грн.; - заборгованість за відсотками становить 20516,56грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.;- заборгованість за пенею становить 0 грн. Позов не містить інформації про застосовану процентну ставку по кредиту. Однак до позовної заяви додано наступні документи: 1) ДОГОВІР № 7354906 про надання споживчого кредиту від 08.12.2023; 2) Картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) по за укладеним договором: №7354906 від 08-12-2023 складена Кредитором на 26.11.2024р.. Згідно Кредитного договору: «1.5. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,65 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 07.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.». Розрахунок заборгованості не містить цифрового виразу процентної ставки як зниженої так і стандартної, але сума процентів нарахованих за кожний день від суми залишку відповідає процентній ставці в Кредитному договорі - Знижена процентна ставка 1,65 % в день, стандартна - 2,20% в день. Отже заявлена до стягнення сума розрахована саме із зазначених процентних ставок по Кредитному договору. Однак, така позиція суперечить положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті (формула для розрахунку денної процентної ставки), не може перевищувати 1 %. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Неправомірність зробленого позивачем нарахування процентів за ставками 1,65% та 2,20% 2,5 % в день також витікає з положень статей 6 та 627 Цивільного кодексу. Так, частина 3 статті 6 ЦКУ наголошує, що Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Розрахунок заборгованості наведений Позивачем у документі - Картка обліку Договору (розрахунок заборгованості) по за укладеним договором: №7354906 від 08.12-2023 вважають неналежним доказом заборгованості Відповідача. З урахуванням наведених положень законодавчих норм, процентна ставка передбачена у п. 1.5.1 та п 1.5.2 Кредитного договору не повинна перевищувати 1%. Відповідачем було здійснено платежі Кредитору, що не заперечується Позивачем у наступному розмірі: 30.12.2023 р. у сумі 5 197,50 грн.; 25.01.2024 р. у сумі 5 463,84 грн.; 22.02.2024 р. у сумі 5 485,90 грн; 22.03.2024 р. у сумі 5 244,52 грн., що разом складає 21 391,76 грн. Відповідачем надається контррозрахунок з врахуванням вимог законодавства (1% денна процентна ставка) та сплачених коштів Відповідачем. Відповідно до розрахунку за Договором №7354906 від 08.12.2023 Відповідачем було повністю виконано зобов`язання по Кредитному договору 22.02.2024р., а саме при здійсненні платежу було сплачено нараховані проценти на дату платежу та повернуто залишок отриманих в кредит коштів. Зобов`язання по Кредитному договору припинені виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України. Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначено, що підставою звернення до суду позивачем є придбання за договором факторингу проблемних активів кредитної установи. Таким чином звернення до суду із позовною заявою про стягнення боргу є фактично господарською діяльністю Позивача. По справі позивачем не було здійснено жодних дій, крім подачі позовної заяви, яка фактично зводиться до подачі до суду документів по придбаному кредиту. Правова позиція зводиться до норм про обов`язковість виконання зобов`язань. Заявлена до стягнення сума у 6000 грн. витрат на правничу допомогу, є більшою ніж сума основного боргу (тіла кредиту) та враховуючи критерій розумності їхнього розміру. Виходячи з конкретних обставин справи, вважають за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру, який не перевищує 1000 грн. Представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, згідно якого зазначено, що відповідач у відзиві не заперечує факт укладення договору про споживчий кредит № 7354906 від 08.12.2023, що свідчить про визнання ним правовідносин з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» щодо надання, отримання та повернення кредитних коштів, а отже, відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, ці обставини не потребують доказування, більш того, своїми свідомими діями щодо часткового погашення боргу відповідач додатково підтверджує факт наявності таких правовідносин з первісним кредитором. На підтвердження законності та обґрунтованості нарахованої заборгованості, позивачем до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7354906 від 08.12.2023, який був сформований та підписаний первісним кредитором за період з 08.12.2023 по 26.11.2024 року та у сукупності з умовами договору підтверджує законність і обґрунтованість нарахування заборгованості. Отже, згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 7354906 від 08.12.2023 заборгованість відповідача станом на 26.11.2024 становить 28 287,98 грн., з яких: 7 771,42грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 516,56 грн - заборгованість за відсотками, 0 грн - заборгованість за комісійними винагородами, та 0 грн заборгованість за пенею. Вважає, що представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, представник відповідача суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Таким чином вважає, що розмір заборгованості за вказаним договором обґрунтовано позивачем, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо заперечення відповідача в частині розміру витрат позивача на правову допомогу, представником позивача зазначено, що позивач проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6000,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами (витяги з інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами додається до даного відзиву). Також, до складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу спірних правовідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів позивача. Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже вимогу про стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 вважає такою, що підлягає до задоволення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності з урахуванням доводів письмового відзиву про застосування наслідків нікчемного правочину. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08.12.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №7354906. Згідно умов Договору позивач надав Клієнту кредит в розмірі 10 500 грн., строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. Знижена процентна ставка 1,65 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 07.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки (п.п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 договору), що також убачається з паспорту споживчого кредиту. Договір підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором А5767. Відповідно до п.2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Додатком до договору є таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у сумі 10 500 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Авентус Україна» за вих. № 2523_250327093911 від 27 березня 2025 року. Факт отримання кредитних коштів за укладеним між сторонами договором в сумі 10 500 грн стороною відповідача фактично не оспорюється. Відповідач [PERSON] \~не виконав умови кредитного договору та не надав своєчасно ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. 27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу 27.11/24-Ф від 27.11.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4354906 від 08.12.2023 року у загальній сумі 28 287,98 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7 771, 42 грн; заборгованість по процентам 20 516, 56 грн. На підтвердження виконання зобов`язань за договором факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» додано до суду платіжну інструкцію № 10772 від 27.11.2024 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з моменту відступлення первісним кредитором права вимоги до відповідача на користь позивача, будь-які додаткові нарахування за кредитним договором позивачем не здійснювалися. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статей\~514, 516 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього\~Кодексу. Відповідно ч.1 ст.5\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч.1 ст.7\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12\~цього\~Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст.625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З досліджених судом доказів убачається, що умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений, сплачено у рахунок погашення заборгованості 30.12.2023 р. - 5197,50 грн.; 25.01.2024 р. - 5463,84 грн.; 22.02.2024 р. - 5485,90 грн; 22.03.2024р. - 5244,52 грн. Сума заборгованості за відсотками в розмірі 20516,56 грн. розрахована за період з 08.12.2023 по 20.07.2024. Внесені у рахунок погашення заборгованості відповідачем суми, за наявності простроченої заборгованості, віднесені до оплати основного боргу та оплати відсотків та відображені у розрахунку. 22.11.2023 прийнято Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~№ 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»(п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст.8 Закону\~3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 розділу IV Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. Пунктом 9 частини першої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. З розрахунку заборгованості убачається, що відсотки за користування кредитом у період часу з 08.12.2023 року по 07.01.2024 року включно відповідачу нараховувалися за умовами договору по зниженій ставці, яка складає 1,65% в день. У період часу з 08.01.2024 року по 22.04.2024 року процентна ставка складала 2,20% в день, що передбачено умовами укладеного кредитного договору та відповідає вищезазначеним положенням законодавства України. Станом на 22.04.2024 року розмір заборгованості за тілом кредиту відповідача складає 7 771, 42 грн., за нарахованими відсотками 5 300,11 грн. Разом із цим, у відповідності до вказаних вище вимог Закону України «Про споживче кредитування» у період часу з 23.04.2024 року по 20.07.2024 року заборгованість [PERSON] за відсотками повинна бути нарахована: - з 23.04.2024 по 20.07.2024\~за процентною ставкою 1,5%: 7 771, 42 грн х 1,5% х 89 днів = 10\~374, 84 грн. Таким чином, згідно умов укладеного договору та відповідно до законодавчих норм відповідач повинен був сплатити 7 771, 42 грн. заборгованості по тілу кредиту та 15\~674, 95 грн. (5 300,11 грн + 10 374, 84 грн) заборгованості за відсотками. За таких обставин вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 20 516,56 грн є неправомірною та позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Доводи сторони відповідача щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд відхиляє як неспроможні. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2007, 68 грн (2 422, 40 грн. х 82,88%). Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно до частини 1статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133\~ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137\~ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141\~ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 4, 5 статті 137\~ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 3 статті 141\~ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже,\~ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6 000 грн наступними документами: копією договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року; додатковою угодою № 7354906 до договору про надання правової допомоги від 02.04.2025 року; копією свідоцтва КС № 5618/10 від 17.13.2016 про право Білецького Б.М. на заняття адвокатською діяльністю; копією акту про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) № 7354906 від 31.03.2025 року із зазначенням складу, обсягу та видів виконання робіт (наданих послуг) адвокатом, витраченого часу та їх вартості у загальному розмірі 6000 грн; детальний опис робіт за договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року та додаткової угоди до нього. Представником відповідача у ході судового розгляду справи зазначено, що на переконання відповідача по справі звернення до суду із позовною заявою про стягнення боргу є фактично господарською діяльністю позивача. По справі позивачем не було здійснено жодних дій, крім подачі позовної заяви, яка фактично зводиться до подачі до суду документів по придбаному кредиту. Правова позиція зводиться до норм про обов`язковість виконання зобов`язань. Заявлену до стягнення суму витрат на правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. вважав завищеною. Враховуючи критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи, просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру, який не перевищує 1 000 грн. Приймаючи до уваги викладене, ураховуючи клопотання відповідача, а також ураховуючи, що справа відноситься до категорій малозначних, є нескладною, розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача участі у судовому засіданні не брав, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю спірних правовідносин та непропорційно великими щодо вчинених представником позивача дій по наданню правничої допомоги. Отже, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial