Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21.10.2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , спір щодо виховання дитини відсутній. Позивач зазначив, що спільне життя не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння. Спільного господарства на момент подання позову не ведуть близько 2 місяців, проживають окремо. Спору щодо поділу майна у них немає. На примирення позивач не згоден, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Також вважає, що подальше проживання разом буде порушувати інтереси позивача. Судовий збір не бажає стягувати з відповідача. Просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, на примирення з відповідачкою не згоден. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу, просила провести розгляд справи без її участі, на примирення не згодна, просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южоукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено актовий запис №292 /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . /а.с.10/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, відповідачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved