Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі-ТОВ «КОШЕЛЬОК») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3442208523-620725 від 18.02.2022 у розмірі 15491,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 18.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 3442208523-620725. Зазначений Договір було укладено згідно ст.ст. 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний підпис», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Відповідно до Кредитного договору: сума кредиту 5 000,00 грн; тип кредиту-споживчий кредит; початковий строк кредитування 20 днів; дисконтна відсоткова ставка 2,50% на добу за початковий строк кредитування; базова процентна ставка 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом. Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач, отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 20 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів. Пунктом 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п. 3.7 та п. 3.8 Договору. Згідно п. 3.7 та п. 3.8 Договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 10.03.2022 до 07.06.2022 за ставкою 2,2%. Відповідач свої зобов`язання за Договором не виконала. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 15491,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 10419,00 грн. З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3442208523-620725 від 18.02.2022 в розмірі 15491,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.09.2025, яке було відкладено на 06.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Також ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені наступні письмові докази щодо перерахування коштів на рахунок відповідача. 02.09.2025 витребувані докази надійшли до суду. Представник позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК» в судове засідання не з`явився, однак ним у позові вказано про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання повістки про з`явлення до суду за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] 18.02.2022 укладено Договір надання грошових коштів у кредит, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 3442208523-620725 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 9-16). Укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого на абонентський номер мобільного телефону, який зазначив клієнт ( п.п. 1.2 п. 1 Договору). Відповідно до п.п. 1 п. 1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у сумі 5000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту споживчий кредит; проценти за користування кредитом 2500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду); тип процентної ставки фіксована (п.п. 1,3, 1.4.2- 1.4.3.1, 1.5 п. 1 Договору). Кредит надається строком на 20 календарних днів («Лояльний період»), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п.п. 2.1 п. 2 Договору). Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом (п.п. 2.2 п. 2 Договору). Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту за реквізитам платіжної картки № [NUMBER] або іншого електронного платіжного засобу, реквізити якої надані/вказані Позичальником з метою отримання кредиту (п.п. 2.5 п. 2 Договору). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору . Сукупна вартість кредиту становить 7 500,00 грн або 150,00% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2500,00 грн або 50,00% від суми кредиту (п.п. 3.1 -3.4 Договору). У випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 2,50% розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору (п.п. 3.5 п. 3 Договору). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду; з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (п.п. 3.6, 3.7, 3.8 п. 3 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» та Паспорт споживчого кредиту (п.п. 9.3 п. 9 Договору). Вищевказаний Договір надання грошових коштів у кредит підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором 5187 (п.10 Договору). Отже, за умовами вказаного Кредитного договору, підписуючи його, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, та погодився з усіма його умовами. Так, до матеріалів справи з боку позивача надано Правила надання коштів в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та Паспорт споживчого кредиту. Графіком розрахунків, що є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3442208523-620725 від 18.02.2022, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, проценти за користування кредитом, загальна вартість кредиту тощо. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором сума заборгованості відповідача становить 15491,00 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн; заборгованість по відсотками, нарахованими до 07.06.2022 - 10491,00 грн, всього сплачено 1909,00 грн (а.с. 17 -18). Відповідно до повідомлення Xpay Group LLC 18.02.2022 через платіжну систему Xpay Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта, а саме: дата проведення операції - 18.02.2022 о 21:39:18; сума операції - 5000,00 грн; номер карти - [NUMBER] ; Order ID транзакції - 55917726; опис замовлення - видача кредитних коштів, договір займа 3442208523-620725 (а.с. 22). ТОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] 18.02.2025 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 5 000,00 грн, що підтверджується відомостями АТ КБ "Приватбанк" та випискою по рахунку [PERSON] за період 17.02.2022-07.06.2022 (дата та час платежу: 18.02.2022; сума платежу: 5 000,00 грн; номер картки: [NUMBER] (а.а. 52-53). Однак, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконала. Так, згідно п. 3.6 та п. 3.7 Договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів до 07.06.2022. При вирішенні даного спору суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України та відповідно до стастті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, судом встановлено факт укладення відповідачем вищевказаного Договору надання грошових коштів у позику в електронній формі та підписання Договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Як слідує з матеріалів справ, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує належним чином зобов`язання за вищевказаним Договором у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та процентів, що передбачено умовами укладеного Договору. Відповідно до статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Позичальник зобов`язаний, відповідно до статті 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, відповідач має заборгованість за Договором про надання коштів у позику № 3442208523-620725 від 18.02.2022, яка згідно розрахунку позивача становить 15491,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками 10491,00 грн. Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи отримала кредит в розмірі 5000,00 грн, вказані кошти не повернула, позивач правомірно вимагає їх повернення, шляхом стягнення з відповідача за рішенням суду. При цьому, у п. 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення такого періоду. Таким чином, оскільки позичальник у встановлений в Договорі строк 20 днів не виконала свої зобов`язання та не повернула грошові кошті, кредитор, у відповідності до вимог п. 3.6 Договору, продовжив нараховувати проценти за користування позикою протягом наступних 90 днів. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОШЕЛЬОК» склав 15491,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками 10491,00 грн за користування позикою, які нараховані в межах строку дії договору. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не скористався правом на подання відзиву, а також не надав заперечень щодо розрахунку заборгованості та не спростував доказів наданих позивачем. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги у позовній заяві ТОВ «КОШЕЛЬОК» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України). 12.02.2025 між АО «Герман Гурський та партнери» та клієнтом ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено Договір про надання правової допомоги. З додатку до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 встановлено, що адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» у справі про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором надано ТОВ «Кошельок» правничу допомогу в розмірі 10000 грн, а саме за: - оформлення документів щодо надання правничої допомоги - 1000 грн; - збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору - 2000 грн; - складання позовної заяви 4000 грн; - формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) 2000 грн; - відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - 1000 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: approved