Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Діджи Фінанс», АТ «Дельта Банк», в якому просить припинити обтяження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №1553, номер обтяження у Державному реєстрі речових прав 40527671. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.05.2007 між нею та ТОВ «Український промисловий банк» (у подальшому право вимоги перейшло до відповідачів АТ «Дельта Банк», а пізніше до ТОВ «Діджи Фінанс») було укладено кредитний договір №122/КВФ-07. Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, було укладено іпотечний договір і було накладено заборону відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що нею достроково та у повному обсязі було погашено кредитну заборгованість, однак при зверненні до нотаріуса їй стало відомо про існування даного обтяження та неможливість зняття такого нотаріусом, у зв`язку із чим, вона змушена звернутись до суду із даним позовом. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, 02.10.2025 на електронну пошту суду надіслала заяву (а.с. 84) про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» - Ковеза Н.А. у судове засідання не з`явився, 01.10.2025 подав заяву (а.с. 64), про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Зазанчив, що позивачкою [PERSON] погашено заборгованість за кредитним договором. У судове засідання представник відповідача АТ «Дельта Банк» - Кузьмік Д.В. також не з`явився, 02.10.2025 подав відзив (а.с. 79), в якому зазначив, що АТ "Дельта Банк" є неплатоспроможним банком і таким не були порушені права позивачки. Також просить не стягувати з відповідача АТ "Дельта Банк" понесені позивачкою судові витрати. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 22 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 08 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони 01.10.2025 та 02.10.2025 подали відзиви та заяву про розгляд справи без їх участі. Як передбачено ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 15.05.2007 між ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги у подальшому перейшло до відповідачів АТ «Дельта Банк», а пізніше до ТОВ «Діджи Фінанс», та позивачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір (а.с. 8-9), відповідно до якого було забезпечено вимоги за кредитним договором № 112/КВФ-07 від 15.05.2007, шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Про наявність вказаної вище заборони свідчить і копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 16-28). Згідно із довідкою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано Франківської області Ананевич О.М. №101/02-14 від 18.08.2025 (а.с. 52), номер заборони в Державному реєстрі ДРРП № обтяження 40527671, реєстровий №1553. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22545876 від 22.04.2009 (а.с. 36), нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] . Спірні правовідносини між сторонами виникли із приводу існування обтяження нерухомого майна позивачки [PERSON] , у зв`язку із чим остання не може реалізувати свої спадкові права. ІV. Оцінка суду: суд, дослідивши позовну заяву, докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем ТОВ "Діджи Фінанс", доходить такого висновку. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що на належне позивачці [PERSON] нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із укладеним іпотечним договором, накладено обтяження у Державному реєстрі речових прав 40527671, зареєстроване в реєстрі за №1553. На даний час, обов`язки за кредитним договором, з метою виконання якого і укладався іпотечний договір, позивачкою [PERSON] виконані, що підтверджується відповідачем ТОВ "Діджи Фінанс", як кредитодавцем. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про іпотеку»: -іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; - іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. А відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» також встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Таким чином, оскільки судом встановлено, що зобов`язання позивачки [PERSON] , як позичальниці за кредитним договором, припинились, в силу їх повного виконання, у зв`язку із чим припинилась і іпотека, а тому слід припинити обтяження нерухомого майна, яке було накладено при укладенні договору іпотеки. На підставі викладеного, ст. 41, 55 Конституції України, ст. 2, 13, 81 ЦПК України, ст. 510, 575, 593 ЦК України, ст. 1, 3, 17, 24 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved