Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

14 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 181287,22 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4177951 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмір 24500 грн строком на 350 днів: з 29.11.2023 року по 12.11.2024 року та сплатою процентів за користування кредитом зі сплатою процентів визначених п.п.1.4.1. та 1.4.2. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору. Відповідачка умови договору не виконала та нею здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,02 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 3072,48 грн. Згідно з розрахунку заборгованості за Договором №4177951 від 29.11.2023 року у період з 29.11.2023 року по 23.09.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 132287,29 грн. Станом на 23.09.2024 року загальна сума заборгованості відповідачки за Договором №4177951 від 29.11.2023 року склала: тіло кредиту 24499,98 грн., заборгованість за процентами 132287,29 грн. Відповідно до укладеного Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024 року до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором №4177951 від 29.11.2023 року на загальну суму боргу - 156788 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору №4177951 від 29.11.2023 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 24.09.2024 року по 12.11.2024 року (55 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 24500 грн. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачці строк для подання відзиву. У визначений судом строк позивачка заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку. 27 травня 2025 року від представника відповідачки адвоката Корнілкової Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення. Посилалася на те, що [PERSON] має право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема на звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом. Крім того, відповідачка не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 29.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4177951 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до реквізитів Договору, Договір №4177951 від 29.11.2023 відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «17095» (а.с.19-32). На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 24500 грн. Згідно із п.1.3 Договору строк кредиту 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу, яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Згідно з п.3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,01 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до встановленого строку, зазначеного в п.1.4.2. Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 24500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією листа платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна» ( а.с.18, зворотній бік). Згідно з розрахунку заборгованості за Договором №4177951 від 29.11.2023 року у період з 29.11.2023 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 132287,29 грн. У зазначений період Відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,02 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 3072,48 грн. Станом на 23.09.2024 року загальна сума заборгованості відповідачки за Договором №4177951 від 29.11.2023 року склала: тіло кредиту 24499,98 грн., заборгованість за процентами - 132287,29 грн., загальною сумою 156787,27 грн. (а.с.33-38). 23.09.2024 між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу №23/09/2024, за умовами якого до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором №4177951 від 29.11.2023 року на загальну суму боргу - 156787,27 грн. (а.с.54-62). Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору №4177951 від 29.11.2023 року не закінчився та в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачкою, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 24.09.2024 року по 12.11.2024 року (50 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 24500 грн. (24499,98 грн. х 2.00% = 490 грн.х50 календарних дні = 24500 грн.). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.12, ч.ч.1, 3 ст.13, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. Суд встановив, що первісний кредитор покладені на нього зобов`язання за укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредитним договором №4177951 від 29.11.2023\~ виконав в повному обсязі, надавши відповідачці 29.11.2023 грошові кошти в сумі 24500 грн. Умови договору відповідачка не виконала, допустивши несплату боргу за наданим кредитом та процентами. Розмір боргу за тілом кредиту в сумі 24499,98 грн. відповідачкою не оспорено, а отже в цій частині суд стягує борг у повному обсязі. Щодо стягнення боргу за процентами, які позивач визначив у сумі 156787,29 грн. суд доходить таких висновків. Згідно приписів пункту 8 частини 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», процентна ставка, її тип та порядок обчислення встановлюється у договорі і є істотною умовою цього договору. Як зазначалося вище, в пункті 1.4.1. кредитного договору передбачено, що стандартна процента ставка за користування грошовими коштами встановлена у розмірі 2% щоденно. За стандартною процентною ставкою проценти нараховані, починаючи із 29.11.2023 та до 12.11.2024. Разом із тим 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2024 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема, ст.8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Водночас, п.17 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року по справі №1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми. Оскільки Закон України №3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5% (що не перевищує денну процентну ставку, визначену в договорі), в період часу з 22.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5%, а з 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1%. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України №3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для визначення розміру заборгованості за процентами за кредитним договором до 22 квітня 2024 року застосовується процентна ставка 2%, з 22 квітня 2024 до 20.08.2024 - 1,5%, а з 20.08.2024 - 1%. Оскільки сума боргу за тілом кредиту складає 24499,98 грн., відповідно із 22 квітня 2024 року до 20.08.2024 року проценти мали б складати - 1,5 на день, що дорівнює 44528,00 грн, із розрахунку 24499,98х0,015х121. За періоді з 20.08.2024 до 12.11.2024 проценти мали б складати - 1% на день, а отже розмір процентів за цей період на суму боргу за тілом кредиту - 24499,98 грн. проценти дорівнюють 20825,00 грн., із розрахунку 24499,98х0,01х85. А отже, із відповідачки слід стягнути 135913,00 грн. боргу за процентами за увесь період кредитування. Таким чином, всього із відповідачки слід стягнути 160413,00 грн. боргу за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4177951 від 29.11.2023 (24499,98+135913,00). У задоволенні позову в частині стягнення процентів в розмірі 20875,00 грн. суд відмовляє. Представник позивача при зверненні до суду з даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). 01.08.2024 між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та адвокатом Дідухом Є.О. укладено договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг (а.с.46-47). Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №4177951 адвокатом Дідухом Є.О. надано ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у справі за його позовом до [PERSON] правничу допомогу на суму 10000 грн. (а.с.41). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із відповідачки на корить ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 7000 грн. Також, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial