Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство «Акцент-Банк» від\~імені якого\~діє Шкапенко\~ Олександр\~ Віталійович звернулося до Берегівсього районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВH0CT155101739621517700 від 15.02.2025 року в сумі 77426.06 грн. (в.т.ч. 59603,59 грн. заборгованість за кредитом, 17261,39 грн. - заборгованість по відсоткам, 561,08 грн. - пеня). Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. На підставі ухвали Берегівсього районного суду Закарпатської області від 25 червня 2025 року справу передано за підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 року справу передано до провадження судді Костя В.В. На підставі ухвали суду від 21.07.2025 суд відкрив провадження у справі та постановив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Суд виконав свій процесуальний обов`язок та на виконання приписів частини другої ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України надіслав на встановлену адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі. Попередньо представником позивача було надано суду докази надсилання позовної заяви з додатками відповідачу. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Надалі, 15.02.2025 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ-БАНК» (далі Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №АВH0CT155101739621517700 від 15.02.2025, оформлений на підставі Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВH0CT155101739621517700 від 15.02.2025, Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті банку, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (надалі Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 60000,00 грн. строком на 60 місяців (до 04.02.2030), зі сплатою відсотків у розмірі 85,00 % на рік. Згідно з даними меморіального ордеру від 15.02.2025 №ТR.44364590.35031.65455 відповідачу було видано безготівковим шляхом кредитні кошти в сумі 60000,00 грн. (а.с. 31). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором відповідачем не виконані. Водночас, відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1)\~в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2)\~в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3)\~у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищенаведені положення законодавства та судової практики у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 561,08 грн. слід відмовити, оскільки нарахування такої здійснено в період воєнного стану. Заборгованість Позичальника станом на 20.06.2025 (розрахунок заборгованості, а.с.30, виписка по кредиту, а.с. 32) за предметом позову у сумі 76864,98 грн. (в т.ч. 69603,59 грн. заборгованість за кредитом; 17261,39 грн. заборгованість по відсоткам) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2404,82 грн., виходячи з розрахунку: 76864,98 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (судовий збір) / 77426,06 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: approved