Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з ТзОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «Рубікон-Груп» на її користь пеню в розмірі 3813146,40 гривень та 6000грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.04.2019 року вона уклала з відповідачем попередній договір на купівлю квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов договору оплатила повну вартість квартири у розмірі 538580,00 гривень, а відповідач зобов`язався здати будинок в експлуатацію у І кварталі 2021 року. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, будівництво будинку не завершене і такий в експлуатацію не зданий. Тим самим, порушуються її права, як споживача, за що відповідач зобов`язаний йому сплатити пеню у розмірі 3% від вартості робіт за кожен день прострочення. За період з 01.09.2022 року по 08.08.2023 року розмір пені становить 3813146,40 гривень. Дану суму просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді від 09.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального провадження. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. В той же час, представником відповідача було подано клопотання, у якому зазначено, що справа з подібними (тотожними) правовідносинами № 466/9152/23 (за позовом [PERSON] до ТОВ «БІК «Рубікон Груп» про стягнення пені) розглядалась Личаківським районним судом м.Львова, а в подальшому Львівським апеляційним судом і Верховним Судом. Нещодавно - 05.03.2025 року Верховним Судом була прийнята постанова у справі №466/9152/23, якою суд залишив без змін постанову Львівського апеляційного суду від 24.07.2024р., якою в свою чергу, було скасоване рішення Личаківського районного суду м.Львова від 30.01.2024р. у справі № 466/9152/23 та прийняте нове рішення про відмову в позові [PERSON] про стягнення пені. У вищевказаній постанові Верховного Суду від 05.03.2025р. у справі №466/9152/23 викладені висновки щодо відсутності підстав для застосування положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» до укладеного між [PERSON] та ТОВ «БІК «Рубікон Груп» попереднього договору купівлі-продажу як такого, що не містить істотних умов договору будівельного підряду, а відтак, є виключно попереднім договором купівлі-продажу, а не договором підряду. Зважаючи на те, що спірні в даній справі № 466/9689/23 правовідносини є тотожними правовідносинам у справі №466/9152/23, вважає, що викладені в постанові ВС від 05.03.2025р. у справі №466/9152/23 висновки щодо застосування ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» також мають братись до уваги судом. Представник позивача подав заяву, у якій просить проводити судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача також подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 15.04.2019 року уклала з відповідачем попередній договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] . Станом на даний час будинок в експлуатацію не зданий, що сторонами у справі не оспорюється і що відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Пунктом 1.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 22.06.2021 року передбачено, що будинок, в якому знаходитиметься квартира має бути введений в експлуатацію у I кварталі 2021 року. Сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом двох місяців після введення будинку в експлуатацію, але в будь-якому випадку не раніше отримання правовстановлюючих документів на квартиру (п. 1.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року). Відповідно до п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року вартість квартири на день укладення цього договору складає 538580,00 грн., що згідно курсу Національного банку України на день укладення цього договору становить 20164,00 доларів США. Укладаючи цей договір, сторони домовилися, що покупець в підтвердження власного наміру щодо укладення основного договору та з метою забезпечення зобов`язань, передбачених договором, перераховує на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «Рубікон Груп» забезпечувальний платіж в розмірі вартості квартири в порядку та в терміни, визначені в додатку № 2 до цього договору, при цьому забезпечувальний платіж не є авансом (попередньою оплатою) за об`єкт, що підлягає купівлі-продажу за основним договором, не є поворотною фінансовою допомогою. Згідно довідки відповідача від 06.06.2023 року, на виконання умов попереднього договору позивач сплатила визначену вартість квартири в сумі 538580,00 гривень на рахунок відповідача. Сплативши забезпечувальний платіж в розмірі вартості квартири, покупець виконала свої зобов`язання за умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року. Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна Компанія «Рубікон Груп» не забезпечило введення в експлуатацію у I кварталі 2021 року будинку, в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , що є предметом попереднього договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року, та не передало у власність позивача вищезазначену квартиру, відтак не виконало взяті на себе зобов`язання за умовами попереднього договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідачем, на підставі вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у нього виникло право на стягнення пені у розмірі трьох відсотків вартості сплаченого нею забезпечувального платежу за кожний день прострочення. Згідно з розрахунком пені, наданим позивачем, розмір пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.09.2022 року по 08.08.2023 року розмір пені становить 3813146,40 гривень. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментальних принципів цивільного права обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають не лише суб`єктивні права, а й обов`язки, які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктами 3, 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача пеню відповідно до вимог частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку із невиконанням останнім умов попереднього договору щодо продажу їй квартири, який, відповідно до змісту позову, вона прирівнює до договору підряду. Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. Частинами першою та другою статті 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 879 ЦК України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, а також у наданні інших послуг. Підрядник, який зобов`язаний здійснювати матеріально-технічне забезпечення будівництва, несе ризик неможливості використання наданого ним матеріалу (деталей, конструкцій) або устаткування без погіршення якості робіт. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Спірний договір не містить істотних умов, що притаманні договору будівельного підряду, зокрема не містить обов`язку відповідача (ТОВ «БІК «Рубікон Груп») збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи. Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються в порядку, встановленому сторонами в попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку(у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частини друга, третя статті 635 ЦК України). У спірних правовідносинах ТОВ «БІК «Рубікон Груп» не є виконавцем або продавцем, а [PERSON] не є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2024 року у справі № 727/12297/23 (провадження № 61-6575св24) та від 31 жовтня 2024 року у справі № 752/13313/23 (провадження № 61-3296св24) та від 05 березня 2025 року у справі № 466/9152/23 (провадження № 61-12839св24). Отже, у даній справі між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року, який не містить елементів договору підряду чи договору про надання послуг. Оскільки між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, а не договір про виконання робіт (надання послуг), суд вважає, що відсутні підстави для застосування положень частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII до спірних правовідносин. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про захист прав споживачів шляхом стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання за умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2019 року на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»№ 1023-XII не підлягають до задоволення. А тому,

Outcome: dismissed