Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позову зазначив, що 29.11.2018 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області по справі №273/1705/19 з нього на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] . Шлюб між ним і [PERSON] було розірвано 02.05.2018 року. Він регулярно сплачував аліменти на утримання свого сина [PERSON] . На даний час його матеріальне становище погіршилось у зв`язку з тим, що згідно судового наказу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 року у справі №191/5604/24 з нього на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня подання до суду, тобто з 05.12.2024 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] . Шлюб між ним і [PERSON] , який зареєстрований 25.06.2019 року, розірвано 09.04.2024 року. Позивач зареєстрований і фактично проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , за однією адресою: кв. [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом 2-ої групи та внаслідок хвороби (стенокардія, атеросклероз, атеросиператичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2-го ступеня, цукровий діабет 2-го типу, і т.д.) потребує постійного довготривалого лікування і додаткової матеріальної допомоги. З 01.03.2022 року позивач призваний по мобілізації та проходить по теперішній час службу в Збройних силах України. Під час проходження військової служби і безпосереднього перебування в зоні бойових дій, він 23.12.2024 року отримав поранення з пошкодженням правого гомілково-ступневого суглобу, діагноз: закритий перелом малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням відламків. Внаслідок поранення він був евакуйований та госпіталізований 24.12.2024 року у відділення травматології №2 КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР. Внаслідок госпіталізації він несе додаткові значні витрати, оскільки потребує операційного втручання лікарів та тривалого реабілітаційного відновлення. Позивач вказує, що він як батько має утримувати ие тільки власних неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , і доньку - [PERSON] , [INFO] , але ще й забезпечувати додаткову матеріальну допомогу на тривале лікування своїй матері [PERSON] , яка є інвалідом 2-ої групи, а також матеріально забезпечувати себе для відновлення власного здоров`я і реабілітації після отриманого поранення в зоні бойових дій. З врахуванням викладених обставин та відповідно до положень ст. 192 СК України, наведені обґрунтування є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на сина [PERSON] з розміру 1/4 частини до 1/6 частини. Він також звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про зменшення аліментів на утримання доньки [PERSON] . Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 16.01.2025 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17.03.2025 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Ковальчук Р.М. подала до суду заяву, в якій заперечила щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та просила здійснити перехід до загального позовного провадження по даній справі. Заяву представника відповідачки [PERSON] адвоката Ковальчук Р.М. задоволено, здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження даної цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання до розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. 03.03.2025 року до суду надійшов відзив відповідачки, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказала, що жодного належного доказу на погіршення свого матеріального становища позивач не надав. Його одруження у 2019 році та народження дитини в свій час не вплинули на його матеріальне становище, адже він сплачував аліменти не тільки на утримання сина [PERSON] , а й на її утримання. Зараз позивач має в десять раз більший дохід, ніж мав у 2020 році, при цьому вже не сплачує аліменти на її утримання. Погіршення матеріального стану платника аліментів у разі розірвання шлюбу може мати місце лише тоді, коли він перебував на утриманні колишньої дружини, про що суду позивачем не надано доказів. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 10.06.2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно. Представник позивача адвокат Біленький В.В. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] з підстав, вказаних у позові, та просив задовольнити позов. Вказав, що у позивача змінилося матеріальне становище, він сплачує аліменти ще на одну дитину, а також має на утриманні матір. Під час проходження служби був поранений, перебував на реабілітації, зараз повернувся на службу. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №191/101/25 було зменшено розмір аліментів, що стягувалися з позивача на його другу дитину . Відповідач [PERSON] до суду\~не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена\~належним чином,\~причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача адвокат Ковальчук Р.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказавши, що матеріальне становище позивача навпаки покращилося, а не погіршилося. Аліменти на утримання сина [PERSON] визначені у мінімальному розмірі. Будь-яких фінансових доказів про погрішення його матеріального стану позивачем не надано. Посилання на те, що на його утриманні перебуває його мати, також не підтверджено доказами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.05.2018 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.05.2018 року (а.с. 12). Під час шлюбу у сторін народилася дитина - \~син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 29.11.2018 року по справі №273/1705/18 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожитку мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] (а.с.14-16, 17-18). Відповідно до копії рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 09.04.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 25.06.2019 року, розірвано (а.с.22 24). Згідно копії судового наказу від 09.12.2024 року Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня подання за до суду, тобто з 05.12.2024 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] (а.с.25 26). Згідно копії Довідки до акта огляду МСЕК [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача (а.с. 11) , встановлена друга група інвалідності з 25.05.2023 року на строк до 01.06.2025 року (а.с.20). Згідно копії медичної карти стаціонарного хворого №2145324 [PERSON] був госпіталізований в стаціонар 23.12.2024 року (а.с.34). Згідно копій виписок з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого в період з 24.12.2024 року по 26.12.2024 року, з 27.12.2024 року по 31.12.2024 року [PERSON] перебував у стаціонарі з діагнозом :закритий уламковий перелом м/гомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням. Розрив дистального між гомілкового синдесмозу (а.с.51 54). Згідно довідки ВЛК військової частини [NUMBER] від 31.12.2024 року [PERSON] отримав травму, пов`язану з проходженням військової служби, потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних дні (а.с.55). У відповідності до статті 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК Українив становлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 7 Сімейного Кодексу Українив изначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Відповідно до статті 51 Конституції Українитастатті 180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1статті 8 Закону України «Про охорону дитинства`визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із зміною матеріального або сімейного стану, зокрема, платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13. Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду. Розмір аліментів, визначений рішенням суду 29.11.2018 року у цивільній справі № 273/1705/18, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, і суперечитиме інтересам дитини. Дитина позивача, має право на гідне та забезпечене життя, а його батько, у свою чергу, зобов`язаний брати участь у забезпеченні його благополуччя. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Також, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання сина у раніше визначеному судом розмірі. Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України). Також суд зауважує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а перебування на утриманні інших дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, з урахуванням поданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимога про стягнення судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України не вирішується, так як в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed