Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У серпні 2025 року представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказано що, між позивачем та відповідачем 13.06.2024 укладено кредитний договір № 13.06.2024-100000990, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10\~000 грн строком на 105 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1.5 % за один день користування кредитними коштами. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, частково сплатила кошти за вказаним кредитним договором 05.07.2024 на суму 4050,00 грн. та 24.07.2024 року на суму 3850,00 грн., внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, що станом на день звернення до суду з вказаним позовом складає 22250,00 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7350,00 грн - заборгованість за відсотками, додаткова комісія в розмірі 700,00 грн та неустойка 4200,00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім того, представник позивача зазначив про те, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 7 зворот). Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 45, 50), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Заяв з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надійшло. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 13.06.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 13.06.2024-100000990 (кредитної лінії), відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10\~000 грн на строк 105 днів, дата повернення кредиту 25.09.2024, період користування кредитом кожні наступні 21 день з дня надання кредиту, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1.5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів, процентна ставка «Економ» у розмірі 1% за день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, комісія з наданням кредиту у розмірі 700 грн. ( п.11 Договору) нараховується і обліковується у день видачі Кредиту (а.с. 51-57). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е294. Крім того, відповідач попередньо, з використанням електронно-цифрового підпису, прийняла пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, підписала його, чим підтвердила укладення кредитного договору. Відповідач факт укладення договору, погодження його умов, не заперечила, зміст договору не оспорює. Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10000 грн підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту за допомогою системи LiqPay (а.с. 60). Відповідач 05.07.2024 здійснила часткову оплату за вищевказаним кредитним договором у розмірі 4050, 00 грн. та 24.07.2025 у розмірі 3850,00 грн., що було враховано позивачем при формуванні довідки про заборгованість. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідача [PERSON] станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 22250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн, заборгованість за відсотками 7350,00 грн, комісія 700,00 грн та неустойки у розмірі 4200,00 грн. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст.\~610,\~612 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, банк виконав свої зобов`язання за договором укладеним між сторонами, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 10000 грн, що підтверджено вищевказаними доказами та не відповідач не заперечив. Відповідач [PERSON] , в порушення умов договору, своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого за нею рахується заборгованість. З наданим позивачем розрахунком заборгованості, суд погоджується лише частково. Так, сума отриманого кредиту 10000 грн, а сторонами погоджено комісію 700,00 грн, що не заперечувалося відповідачем. Відповідно, суд вважає такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту 10\~000 грн та комісії 700,00 грн. Також сторони погодили строк кредитування 105 днів, під 1,5 % в день, що становить суму 15750 грн (10000х1,5%х105). Відповідач провела оплату за кредитом на загальну суму 7900, 00 грн, про що вказав позивач у позові. Відповідач вказану обставину не заперечила, доказів сплати за кредитом у більшому розмірі не надала. За підрахунками суду сума процентів за користування кредитом, що залишилася несплаченою склала 7850 грн (15750 - 7900), але беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності, стягненню з відповідача підлягає сума процентів за користування кредитом 7350 грн, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог (а.с. 61). Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення неустойки, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (штрафом) в сумі 4200 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 18050 грн. (10000 грн + 7350,00 грн + 700,00 грн.). В іншій частині позову відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1965,05 гривень (18050,00 грн х100 %/: 22250,00 грн = 81,12 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 81,12 % /100 % = 1965,05 грн).

Outcome: partial