Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить квартира в [ADDRESS] . За життя спадкодавець проживав у зазначеній квартирі сам, у шлюбі не перебував. Відповідно до свідоцтва про народження, вона є матір`ю померлого [PERSON] , а тому є його спадкоємицею за законом. В подальшому вона уклала шлюб з [PERSON] та виїхала до держави Ізраїль, де 18.10.1993 року змінила своє прізвище на [PERSON] та набула громадянства держави Ізраїль. Вона вчасно не звернулася із заявою на прийняття спадщини, оскільки цьому заважали непереборні обставини у вигляді того, що вона проживає в Ізраїлі тривалий час. В 2024 році на території Ізраїлю велися активні бойові дії з протистояння державі Ліван та вона не могла покинути країну. В Україні також розпочалися бойові дії, які тривають по теперішній час. Для поновлення свого права на прийняття спадщини вона зверталася через свого представника, який не є адвокатом до Соснівського районного суду м. Черкаси та намагалася встановити додатковий час для подання заяви на прийняття спадщини, проте 03.09.2024 року її заяву було повернуто у зв`язку з тим, що її представник не є адвокатом. Обставинами які заважали позивачці вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є те, що вона не могла через бойові дії залишити країну Ізраїль, а також тривалий час, до 30.01.2025 року не могла отримати документи про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Просить визначити їй додатковий строк 2 місяці для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.03.2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Відповідачу надано термін на надання відзиву на позовну заяву позивача. 29.04.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивачки в якому представник міської ради просив відмовити у задоволенні позовної заяви, спираючись на те, що перелічені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини є неповажними. 03.09.2024 року [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , звернувся з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, проте ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 року повернуто у зв`язку з тим, що представник [PERSON] , у розумінні статті 62 ЦПК України, не може вважатися повноважним представником, так як не підтвердив статус адвоката. 05.11.2024 року [PERSON] звернувся з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, де третьою особою зазначив [PERSON] , яка позов позивача підтримувала та не заперечувала щодо його задоволення. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позов залишено без розгляду. Позивач не надала доказів існування об`єктивних, істотних і непереборних перешкод, що унеможливило звернення до нотаріуса у межах шестимісячного строку, визначеного законом. 05.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини не існує. Позивач є людиною похилого віку і їй важко оцінити які саме дії та який час їй потрібно вчинити щоб виконати вимоги передбачені законодавством. Позивач є громадянкою іншої держави Ізраїль. Вважає, що позивач добросовісно віднеслася до реалізації своїх спадкових прав. Розпорядженням керівника апарату суду Ведмідь К.І. від 11.07.2025 року, справу передано до повторного автоматизованого розподілу. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правила загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2025 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Колєснік В.А. позовні вимоги позивачки підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Прокопчук А.П. просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2024 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира в [ADDRESS] . За життя спадкодавець проживав у зазначеній квартирі сам, у шлюбі не перебував, що підтверджено відповідними довідками Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради від 11.11.2024 року та відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМУМЮУ (м. Київ) від 13.12.2024 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2024 року, [PERSON] народився [INFO] та батьками записано : [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.06.1993 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 02.06.1993 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 5. Відповідно до виписки з реєстру населення держави Ізраїль, [PERSON] , прибула до держави Ізраїль 02.08.1993 року та постійно мешкає в [ADDRESS] . Листом приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Яценко О.В. № 26/01-16 від 05.03.2025 року роз`яснено [PERSON] про те, що нею пропущено строки звернення з заявою для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру, наданого на запит суду, приватним нотаріусом Яценко О.В., спадкова справа не відкривалася, інформація відсутня. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частини 3 статті 1223 ЦК України). Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування з заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживала та не була зареєстрованою разом зі спадкодавцем. Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер. Також, загальновідомим фактом є те, що у 2024 році на території держави Ізраїль велися активні бойові дії. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор та органів поштового зв`язку. Таким чином, закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини припало на період бойових дій як на території України, так і на території держави Ізраїлю. На переконання суду, ті обставини, про які вказує позивач: введення воєнного стану на території України, бойові дії на території держави Ізраїлю, відсутність сполучення між державами, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну обставину, що істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії з прийняття спадщини після смерті свого сина. Крім того, судом встановлено, що 03.09.2024 року [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , звертався з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, проте ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 року повернуто у зв`язку з тим, що представник [PERSON] , у розумінні статті 62 ЦПК України, не може вважатися повноважним представником, так як не підтвердив статус адвоката. 05.11.2024 року [PERSON] звертався з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, де третьою особою зазначив [PERSON] , яка позов позивача підтримувала та не заперечувала щодо його задоволення. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позов позивача залишено без розгляду. Всі ці докази суд розцінює як намагання позивачки отримати спадкове майно після смерті свого сина, хоча вони і не були вірними з точки зору вибору способу захисту у даних правовідносинах. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачці додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що на території України та території держави Ізраїль велися, на період прийняття спадщини, активні бойові діі, враховуючи вік позивачки, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, намагання позивачкою отримати спадкове майно, хоч і не у спосіб визначений законом, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved