Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 25.07.2024 р. відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». 26.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 331086. Відповідно до індивідуальної частини договору № 331086 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком дії на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 331086 від 26.09.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 17871,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 13.09.2018 року укладено додаткову угоду №12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №12 від 18.02.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 331086 від 16.05.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Договір про надання фінансового кредиту № 331086 від 26.09.2018 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 331086 від 26.09.2018 року у загальному розмірі 23388,61 грн., яка складається з: суми заборгованості 17871,00 грн., суми інфляційних втрат 3907,75 грн., суми 3% річних 1609,86 грн.; а також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача подав клопотання, у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.06.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 15.07.2025. 15.07.2025 судове засідання відкладено на 29.07.2025 у зв`язку з неявкою учасників справи. 29.07.2025 Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 331086 у розмірі 23388,61 грн., яка складається з: суми заборгованості 17871,00 грн., суми інфляційних втрат 3907,75 грн., суми 3% річних 1609,86 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 19.09.2025 ухвалою суду заочне рішення від 29.07.2025 у цивільній справі №592/2646/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 26.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 331086. Відповідно до індивідуальної частини договору № 331086 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком дії на 30 днів, що підтверджується копією індивідуальної частини даного договору, довідки про ідентифікацію позичальника. В договорі сторони погодили умови щодо сплати позичальником відсотків за користування кредитними коштами, а також сплати штрафів за порушення умов договору. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 13.09.2018 року укладено додаткову угоду №12 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 331086 від 26.09.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Згідно повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.05.2025, повідомили, що відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: п.50. 26.09.2018 на суму 4500,00 грн. маска карти [NUMBER] , код авторизації 150685, номер транзакції в системі WayForPay creditplus-723273. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 23388,61 грн., яка складається з: суми заборгованості 17871,00 грн., (4500,00 грн. сума основного боргу, 1866,00 грн. сума боргу за процентами, 11205,00 грн. сума боргу за пенею та штрафами) суми інфляційних втрат 3907,75 грн., суми 3% річних 1609,86 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Тому, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4500 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 1866,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача на безпідставність позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями та неустойкою, суд зазначає наступне. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за комісіями та штрафом в сумі 11205,00 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Так, у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, а навпаки зазначено про відсутність супровідних послуг, тому у відповідача відсутній обов`язок сплачувати плату за надання кредиту. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеного у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 вказала, що з урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи те, що позичальник не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг при укладенні кредитного договору, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11205,00 грн. суми боргу за пенею та штрафами. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати послуг, позивачем нараховано інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 3907,75 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1609,86 грн. Вказана сума нарахована на заборгованість у розмірі 17871,00 грн. Однак підлягає стягненню нарахування на суму заборгованості 6366,00 грн., тобто інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 1392,02 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 573,46 грн. Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 862,91 грн., який розрахований наступним чином (8331,48 грн. : 23388,61 грн. х 2422,40 грн.). Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 5000 грн. за надання правничої допомоги. На підтвердження зазначених витрат за надання позивачу правової допомоги останній подав до суду відповідний договір про надання вказаних послуг та їх розрахунок у розмірі 9085,89 грн. Згідно до ч.2 ст.141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідач надав клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи вищевикладене, обсяг участі представника в підготовці позовної заяви та інших документів, долучених до матеріалів справи, кількість часу, відсутність заперечень відповідача, беручи до уваги умови договору про надання правової допомоги, суд вважає обґрунтованою та співмірною суму витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. Беручи до уваги зазначене, а також доведеність позивачем в судовому порядку вказаних ним витрат, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5862,91 грн (5000,00 грн (сума коштів за надання правової допомоги) + 862,91 (розмір судового збору за подання позову).

Outcome: partial