Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 07 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~09.08.2024-100001143 від 09 серпня 2024\~року у розмірі 17\~838 грн (а.с.\~1 12). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~09.08.2024-100001143, за допомогою електронного цифрового підпису, на підставі заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6\~000 грн, строком на 98 днів, зі сплатою процентів, комісії та неустойки; строк на який надається кредит 98 днів з дати його надання; дата повернення 14\~листопада 2024 року; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка становить 1,13%; комісія пов`язана з наданням кредиту складає 900 гривень; неустойка становить 60 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. У пункті 3.1 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №\~ [NUMBER] . Згідно договору від 09 серпня 2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6\~000 грн строком на 98 днів, [PERSON] 09 серпня 2024\~року отримала кредитні кошти. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 17\~838 грн, яка складається з наступного: 6\~000 грн заборгованість за тілом кредиту; 7\~938 грн заборгованість за процентами; 900 грн комісія; 3\~000 грн заборгованість за неустойкою. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, посилаючись на те, що 09 серпня 2024\~року приблизно 12 год. 30 хв. невідомі особи, невідомим їй способом отримали доступ до її мобільного телефону [NUMBER] , та здійснили оформлення кредиту у АТ КБ «Приватбанк» від її імені, та завдали матеріальної шкоди у розмірі 6\~000 грн. У подальшому цього дня, задля припинення шахрайських дій нею були закриті її банківські (карткові) рахунки. Звертає увагу на те, що 09 серпня 2024 року вона перебувала за межами території України. 11 травня 2025 року нею отримано рекомендоване повідомлення, відправником якого був ТОВ «Споживчий центр» та стало відомо, що вона заборгувала позивачу 17\~838 гривень. Крім того, згідно з долучених до листа документів їй стало відомо, що грошові кошти позивачем перераховані на картковий рахунок №\~ [NUMBER] , який їй не належить. Унаслідок неправомірних шахрайських дій невідомих осіб відповідачу було завдано матеріальної шкоди на 23\~838 грн. Таким чином, [PERSON] звернулася із заявою до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої 16 травня 2025 року внесені відомості до ЄРДР та відкрите кримінальне провадження №\~12025216040000332 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 182 КК України. Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій просили позов задовольнити (а.с.\~52 65). 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2025\~року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.\~40, 41). Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (а.с.\~42, 72), однак у позовній заяві висловлено прохання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує (а.с.\~12). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (а.с.\~73), однак через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні (а.с.\~44, 45). Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини\~другої статті\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою на укладення кредитного договору №\~09.08.2024-100001143 (кредитної лінії) та пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) у розмірі 6\~000 грн, строком на 98 днів, які підписані одноразовим ідентифікатором «Е672» (а.с.\~13 25). В пункті 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) вказано, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №\~ [NUMBER] . Як вказано у пунктах 8 та 13 заявки кредитного договору №\~09.08.2024-100001143 (кредитної лінії), комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 900\~гривень. Неустойка 60 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання. Крім того, позивачем долучено додаток до кредитного договору №\~09.08.2024-100001143 (кредитної лінії) від 09 серпня 2024 року Інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] , де вказано, що вказана інформація є достовірною, не містить неточної та/або неправдивої інформації, та підписаний одноразовим ідентифікатором «Е672» (а.с.\~23, 24). Згідно відповіді\~позичальника про\~прийняття пропозиції\~(акцепт)\~кредитного договору\~№\~09.08.2024-100001143\~(кредитної\~лінії),\~що підтверджують\~укладення електронного\~кредитного договору\~між ТОВ\~«Споживчий центр»\~та позичальником;\~сума кредиту:\~6\~000\~гривень;\~строк,\~на який\~надається кредит:\~98\~днів з\~дати його\~надання;\~дата повернення\~(виплати)\~кредиту \~14\~листопада\~2024\~року;\~процентна ставка\~ фіксована\~незмінна процентна\~ставка у\~розмірі 1,35%\~за 1\~день;\~денна процентна\~ставка =\~1,13%\~(6671,79/6000)/98\~*\~100%;\~комісія,\~пов`язана з\~наданням кредиту\~ 15%\~від суми\~кредиту та\~дорівнює 900\~грн;\~неустойка 60\~гривень,\~що нараховується\~за кожен\~день невиконання/неналежного\~виконання кожного\~окремого зобов`язання\~незалежно від\~суми невиконаного/неналежного\~виконання зобов`язання\~(а.с.\~21\~ 23). Як вказано у довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №\~97-0105 від 01 травня 2025 року, що між ними та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів №\~ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09 серпня 2024 року о 12:54:31 на суму 6\~000 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 476277289, призначення платежу: видача за договором кредиту №\~09.08.2024-100001143 (а.с\~.26). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №\~09.08.2024-100001143 від 09 серпня 2024 року, заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає 17\~838 грн, з яких: 6\~000 грн основний борг; 7 938 грн проценти; 900 грн комісія; 3\~000 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 09 серпня 2024 року по 14 листопада 2024 року (а.с.\~29). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» №Q2HVMD3UKT2MB88E від 12 травня 2025 року на ім`я [PERSON] було видано три картки: №\~ [NUMBER] ; №\~ [NUMBER] ; №\~ [NUMBER] . 13 травня 2025 року [PERSON] подала заяву про кримінальне правопорушення начальнику Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області С.\~Осадці в якій вказала, що 09\~серпня 2024 року приблизно 12 год. 30 хв. невідомі особи, невідомим їй способом отримали доступ до її мобільного телефону [NUMBER] та здійснили оформлення кредиту у АТ КБ «Приватбанк» від її імені, та завдали матеріальної шкоди у розмірі 6\~000 грн. У подальшому цього дня, задля припинення шахрайських дій нею були закриті її банківські (карткові) рахунки. Відповідач звертає увагу на те, що 09 серпня 2024 року вона перебувала за межами території України. 11 травня 2025 року нею отримано рекомендоване повідомлення, відправником якого був ТОВ «Споживчий центр» та стало відомо, що вона заборгувала перед ними 17\~838 грн. 16 травня 2025 року було відкрито кримінальне провадження за частиною першою статті\~182 Кримінального кодексу України (далі КК України) на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12025216040000332. У довідці АТ КБ «Приватбанк» №\~LO9V62KLG6E2J0K7 від 27 травня 2025 року картки та номери рахунків [PERSON] : №\~ [NUMBER] закрито 02 вересня 2019 року; №\~ [NUMBER] закрито 28 серпня 2024 року; №\~ [NUMBER] закрито 09\~серпня 2024 року; №\~ [NUMBER] закрито 09 серпня 2024 року. Як вбачається із закордонного паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] , що 20 березня 2024 року остання виїхала за межі України та повернулася назад 22 грудня 2024 року. Згідно відповіді ПАТ «Банк Восток» №\~2573-БТ від 17 липня 2025 року, в якій вказано, що банківський рахунок та платіжна картка №\~ [NUMBER] належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), № рахунку [NUMBER] . Відповідно до виписки по вказаному рахунку [NUMBER] , який належить [PERSON] за період з 09 серпня 2024 року по 09 серпня 2024 року, в якому видно, що 09\~серпня 2024 року о 12:54:31 було зараховано кредитні кошти у розмірі 6\~000 грн. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК\~України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України). За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво\~чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у\~тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга). Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №\~851-IV (далі Закон №\~851). Відповідно до статті 5 Закону №\~851 електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина тертя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта). Згідно з частиною другою статті 14 Закону №851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VІІІ (далі Закон №\~675). Відповідно до частини першої статті 3 Закону №\~675 електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6). Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону №\~675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону №\~675). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону №\~675). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті\~11 Закону №\~675). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону №\~675). Відповідно до частини шостої статті 11 Закону №\~675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За частиною дванадцятою статті 11 Закону №\~675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею\~12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 12 Закону №\~675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша). У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року №\~6-р(II)/2022). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 2.3. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи ТОВ «Споживчий центр»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 2.4. Як вбачається з матеріалів справи, долучених позивачем, [PERSON] начебто 09\~серпня 2024 року звернулася до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою на укладення кредитного договору №\~09.08.2024-100001143 (кредитної лінії) та пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) в розмірі 6\~000 грн, строком на 98 днів, які підписані одноразовим ідентифікатором «Е672». Відповідно до пункту 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . Крім того, позивачем долучено додаток до кредитного договору №\~09.08.2024-100001143 (кредитної лінії) від 09 серпня 2024 року Інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] , де вказано, що така інформація є достовірною, не містить неточної та/або неправдивої інформації, та підписаний одноразовим ідентифікатором «Е672». Як вказано у довідці ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №\~97-0105 від 01 травня 2025\~року, між цим товариством та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів №\~ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09 серпня 2024 року о 12:54:31 на суму 6\~000\~грн, картка №\~5168-1800-0792-9604, номер транзакції в системі іРау.ua 476277289, призначення платежу: видача за договором кредиту №\~09.08.2024-100001143. Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» №\~2801-ІХ (далі Закон №\~2801) автентифікація електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 22 цієї частини Закону №\~2801-ІХ передбачено, що ідентифікація особи процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних. Частиною першою статті 14 Закону №\~2801 визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При вирішенні цієї справи суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, сформульовану у постанові від 16 червня 2020 року (справа №\~145/2047/16-ц) відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа №\~127/23496/15-ц) зазначено: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що у цій справі не доведено, що кредитний договір №\~09.08.2024-100001143 від 09 серпня 2024 року укладений відповідачем, а також що після його укладення вона отримала та користувалася кредитними коштами. Так, вказаний договір підписаний з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором, через специфіку укладання та безпосереднього підпису таких договорів неможливо встановити особу, що їх укладала. Відповідач стверджує, що кредит був оформлений невідомою їй особою, яка здійснила прив`язку її анкетних даних, на які перераховано кредитні кошти свого номера телефона [NUMBER] . У Інформаційному повідомленні позичальника також вказані і номера: [NUMBER] [PERSON] та 098-076-86-53 Вікторія, де неможливо встановити, за яким номером створені особисті кабінети клієнта на сайті товариства та на який номер телефону здійснювалися телефонні дзвінки чи направлялися смс-повідомлення для повідомлення одноразового ідентифікатора для підписання договору, оскільки у цьому договорі вказано три номери телефонів, один з яких 096-024-59-58. З долучених до кримінального провадження матеріалів вбачається, що до вказаного номера телефону доступом заволоділи інші особи. Електронний договір, пов`язаний з цим спором, укладений за короткий проміжок часу, грошові кошти після укладення цього договору, було перераховано на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), № рахунку [NUMBER] на платіжну картку №\~ [NUMBER] , відкриту у ПАТ «Банк Восток», клієнтом якого [PERSON] не була. Згідно з виписки за вказаним рахунком [NUMBER] , який належить [PERSON] , за період з 09 серпня 2024 року по 09 серпня 2024 року, о 12:54:31 09\~серпня 2024 року було зараховано кредитні кошти у розмірі 6\~000 грн та 09 серпня 2024 року о 13:04:24 вказані кошти було знято. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року (справа №\~552/2819/16-ц) вказано «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Аналізуючи встановлені обставини в межах вказаної справи, суд звертає увагу на те, що будь-які докази, які б свідчили, що відповідач самостійно розголосила ПІН-код чи іншу конфіденційну інформацію, необхідну для проведення банківських операцій із належною кредитною карткою, а тим більше будь-яким чином сприяла третім особам у використанні ними такої інформації, у матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» №\~LO9V62KLG6E2J0K7 від 27 травня 2025\~року картки та номери рахунків [PERSON] : №\~ [NUMBER] закрито 02 вересня 2019 року; №\~ [NUMBER] закрито 28 серпня 2024 року; №\~ [NUMBER] закрито 09 серпня 2024 року; №\~ [NUMBER] закрито 09\~серпня 2024 року. При цьому, відповідач вжила заходів для повідомлення правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій, як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року було відкрито кримінальне провадження за частиною першою статті 182 КК України на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №\~12025216040000332. Відтак позивачем недоведено належними та допустимими доказами факту укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору № 09.08.2024-100001143 від 09\~серпня 2024 року, а також перерахування відповідно до цього договору кредитних коштів, оскільки відповідно до отриманих судом доказів картковий рахунок № [NUMBER] , рахунок №\~ [NUMBER] , на який 09 серпня 2024 року було успішно перераховано кредитні кошти у розмірі 6 000 грн, не належить відповідачу, а іншій фізичній особі. 2.5. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень частини першою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши зібрані докази у справі у їх сукупності, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а відтак у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача. Ураховуючи ту обставину, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed