Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказани позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносина з 01.05.2023 року по 07.02.2025 року. З вересня 2024 відповідач припинив виплачувати позивачу заробітну плату. Відтак, утворилася заборгованість по заробітній платі та остаточному розрахунку у сумі 50002,48 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. Ухвалою від 04.07.2025 року провадження у справі відкрито і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтаера», що підтверджується копією трудової книжки позивача, з якої вбачається, що позивач працював на посаді охоронника пожежної охорони з 01.05.2023по 07.02.2025 року. Позивачем надано розрахунковий лист від 07.02.2025, зі змісту якого вбачається: початкове сальдо - 47925,39; відпустка чергова -2697,52; Усього утримано податків за лютий 2025 - 485,55 грн., військовий збір 134,88. Залишок до виплати 50002,48 грн. Таким чином, згідно розрахунку відповідача, після сплати податків, позивачу належить отримати 50002,48 грн. Ухвалою про витребування доказів від 04.07.2025 суд зобов`язав відповідача надати належним чином засвідчені копії: копію наказу №5-К п.89 від 28.04.2023 року про прийом [PERSON] , 1966 р.н. на роботу до ТОВ «Нафтаера», копію наказу №2-К від 07.02.2025 року про його звільнення, оформлену належним чином довідку про нараховану (сплачену) позивачу заробітну плату за період з 01.09.2024 року по день звільнення, довідку про розмір нарахованих (сплачених) сум, належних позивачу при звільненні, довідку про розмір середнього заробітку для розрахунку виплат за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, відповідач не виконав ухвалу про витребування доказів, про причини невиконання не повідомив. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначеністаттею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Частиною 1 ст. 115 КЗпП Україниви значено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені Колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки судом встановлено, що при звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, то суд вбачає підстави для задоволення заявленого позову в повному обсязі. За змістом статей\~12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 ст. 133 ЦПК України). Як встановлено частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст. 137 ЦПК України). В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. до матеріалів справи додані: Договір №97 про надання професійної правничої допомоги від 18.06.2025 з адвокатом Багдасаровою В.М., Акту виконаних робіт від 30.06.2025 року, квитанції до прибуткового касового ордеру про оплату послуг адвоката у сумі 3000,00 грн. Суд вважає, що сума витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу співмірна зі складністю справи, обсягом послуг (збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду, надання усної консультації клієнту, підготовка Адвокатського запиту). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. У зв`язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved