Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник ТзОВ "Іннова Фінанс" Андрущенко М.В. звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь товариства заборгованість за договором про надання коштів у позику №3514680324 від 30.09.2024 року в розмірі 73664 грн. та судові витрати. Позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що відповідно до умов договору №3514680324 від 30.09.2024 року позивач ТОВ "Іннова Фінанс" надав [PERSON] кредит в розмірі 14000,00 грн., строком на 360 днів, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом: в розмірі 2,20 % за кожен день користування кредитом в межах строку кредиту. Відповідачка не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 73664,00 грн., в тому числі: кредит - 14000,00 грн., проценти за користування кредитом - 59664,00 грн. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження у справі відповідачкою [PERSON] була отримана 18.09.2025, однак у визначений судом строк вона відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання грошових коштів у кредит №3514680324 від 30.09.2024 року позивач ТОВ "Іннова Фінанс" надав [PERSON] кредит в розмірі 14000,00 грн., строком на 360 днів, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом: в розмірі 2,20 % за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування (а.с.28-51). Договір підписано одноразовим ідентифікатором jcmts646j 30.03.2024 о 20 год. 30 хв. Ідентифікація позичальника відбувалася на підставі Анкети клієнта (а.с.14,15). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів, що є Додатком 1 до договору №3514680324 від 30.09.2024 року та Паспорті споживчого кредиту (а.с.49-51, 72-77). Кредитор свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 14000,00 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19812-1354-97352587 від 30.03.2024 (а.с.55). Як вбачається з інформації, наданої АТ «КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , було емітовано картку № [NUMBER] на яку 30.03.2024 було зараховано грошові кошти в сумі 14000,00 грн. (а.с.139-141). Відповідно до розрахунку, наведеного в позовній заяві, заборгованість [PERSON] становить 73664,00 грн., в тому числі: кредит - 14000,00 грн., проценти за користування кредитом - 59664,00 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ст. ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто ТОВ "Іннова Фінанс" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Однак відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання згідно умов договору та порушила умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 73664 грн. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст.625 ЦК України). Відповідачкою не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За таких обставин, враховуючи умови договору, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №3514680324 від 30.03.2024 року в сумі 73664,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved