Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У жовтні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Цикалевич Володимир Миколайович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Білогородка» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 02 грудня 2020 року до приватного нотаріуса Давидової Т.М. звернувся позивач як єдиний спадкоємець першої черги із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [INFO] його батька - [PERSON] . Спадкове майно складалося в тому числі з земельної ділянки частини паю, що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський р-н), Білогородська сільська рада; цільове призначення землі: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, площею 1.216 га, кадастровий номер 3222480400:05:003:0156 (далі Земельна ділянка). Право власності на зазначену земельну ділянку за померлим [PERSON] виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2007 року зареєстрованим в реєстрі за № 2-2049, та складалось з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Білогородка» села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0280752, виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області у відповідності з рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 26 січня 2000 року за № 35, зареєстрованого 01 березня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №711. За час свого життя померлий [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку частину паю з незалежних від нього причин. 20 червня 2023 року представником позивача було подано заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищезазначеної заяви на ім`я [PERSON] видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на наступні земельні ділянки: - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222480400:03:002:0444, площа 0,2787 га, Білогородська сільська рада, дата видачі 27.06.2023 року за № 477; - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222480401:01:006:5093, площа 0,9077 га, дата видачі 27.06.2023 року за № 478; - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480401:01:110:0093, площа 0,2010 га, дата видачі 10.07.2023 року за № 519. На вищевказані земельні ділянки частину паю загальною площею 1,3874 га (окрім земельної ділянки площею 1.216 га, кадастровий номер 3222480400:05:003:0156) померлий [PERSON] встиг здійснити державну реєстрацію права власності на власне ім`я. 28 вересня 2023 року від імені спадкоємця [PERSON] представником було подано заяву про додаткову видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 1.216 га з кадастровим № 3222480400:05:003:0156, що належала [PERSON] . Вищевказана Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджено Витягом НВ - 9924199992023 від 13 липня 2023 року. Право власності в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано, що підтверджено Витягами з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно за № 348402583 та 348403024 сформованих 29 вересня 2023 року. У зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на Земельну ділянку спадкоємцем або його представником не надано приватним нотаріусом Давидовою Т.М. 02 жовтня 2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлим, позивач не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я. У зв`язку з викладеним позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та просить суд визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку частину паю, що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський р-н), Білогородська сільська рада; цільове призначення землі: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, площею 1.216 га, кадастровий номер 3222480400:05:003:0156. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 10 жовтня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 330 від 07 березня 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08 березня 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Волчку А.Я. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 08 березня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 1487 від 11.10.2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 21 червня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Цикалевича В. М. про витребування доказів було задоволено. Суд постановив витребувати у Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидової Тетяни Миколаївни належним чином завірену копію спадкової справи №\~28/2020 від 02.12.2020 року, відкритої після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 26 вересня 2024 року на адресу суду від Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидової Тетяни Миколаївни на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2024 року надійшла копія спадкової справи №\~28/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 1487 від 11 жовтня 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14 жовтня 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №\~720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ №\~720/95) визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Відповідно до п. 2 Указу №\~720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Враховуючи наведені норми, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) членства КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Судом з копії Технічної документації по паюванню земель переданих в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Білогородка» Києво-Святошинського району Київської області 1999 року встановлено, що [PERSON] був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Білогородка». Згідно з п. 5 Указу №\~720/95 видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №\~0280752, виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області у відповідності з рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 26 січня 2000 року за №\~35, зареєстрованого 01 березня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №711, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Білогородка» села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат було вилучено 06 лютого 2009 року реєстратором Лещуком А.О. На підставі Указу №\~720/95 було розроблено Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, які затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04 червня 1996 року №\~47/172/48 (далі - Методичні рекомендації). Відповідно до п. 1.2. Методичних рекомендацій, передача в натурі земельної частки (паю) провадиться громадянину, який має сертифікат на право на земельну частку (пай), згідно з його заявою. Пунктом 3.9. Методичних рекомендацій передбачено, що технічна документація щодо передачі земельної частки (паю) в натурі оформляється в трьох примірниках в обсязі відповідно переліку, що наведений в додатку №\~5. Перший примірник видається власнику земельної ділянки, другий з журналом геодезичних вимірювань - зберігається в районному (міському) відділі земельних ресурсів, третій - залишається у землевпорядній або іншій організації, що виконує ці роботи. Вказана технічна документація є підставою для прийняття рішення місцевою радою про видачу державного акта на право приватної власності на землю, з визначенням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської Ради). 08 липня 2003 року набрав чинності Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон). Відповідно до ст. 1 Закону, право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно зі ст. 2 Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 червня 2007 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним І.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №\~2-2049, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його батько [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складалось з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Білогородка» села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №\~0280752, виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області у відповідності з рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 26 січня 2000 року за №\~35, зареєстрованого 01 березня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №711. Статтею 3 Закону, визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Рішенням Х сесії У скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №\~202 від 02 жовтня 2007 року, за заявою [PERSON] , приймаючи до уваги свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 червня 2007 року зареєстрованим в реєстрі за №\~2-2049, вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства, розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах. Земельні ділянки розташовані в межах Білогородської сільської ради. Як вбачається з копії спадкової справи №\~28/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , останньому було видано: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~221595 від 06 лютого 2009 року, яким підтверджується набуття [PERSON] на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації від 07 березня 2008 року №\~174, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:03:002:0444, загальною площею 0,2787 га для ведення особистого селянського господарства. Вказаний Державний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010932900045; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №\~344372 від 09 червня 2011 року, яким підтверджується набуття [PERSON] на підставі рішення Білогородської сільської ради, 21 сесії 5 скликання №\~424/24 від 17 вересня 2009 року, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:110:0093, загальною площею 0,2010 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний Державний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~322240001002785; свідоцтво про право власності на нерухоме майно №\~ [NUMBER] від 20 листопада 2015 року, яким підтверджується набуття [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:006:5093, загальною площею 0,9077 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 червня 2020 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 76 років, про що 15 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 53. Відповідно до копії Довідки приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидової Тетяни Миколаївни про склад спадкоємців по спадковій справі №\~59/02-14 від 19 червня 2023 року, спадкоємцем після померлого [PERSON] є його син [PERSON] , [INFO] . На підставі поданої [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності №\~1194 від 14 червня 2023 року діє [PERSON] , заяви №\~64 від 20 червня 2023 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на наступні три земельні ділянки: - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222480400:03:002:0444, площа 0,2787 га, Білогородська сільська рада, дата видачі 27 червня 2023 року за № 477; - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222480401:01:006:5093, площа 0,9077 га, дата видачі 27 червня 2023 року за № 478; - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, [ADDRESS] , кадастровий номер 3222480401:01:110:0093, площа 0,2010 га, дата видачі 10 липня 2023 року за № 519. 02 жовтня 2023 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидова Т. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №\~138/02-14. Так, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 1,2160 га з кадастровим №\~3222480400:05:003:0156 з причини відсутності правовстановлюючого документу на вищезазначене майно. Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-9924199992023 від 13 липня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3222480400:05:003:0156, загальною площею 1,2160 га на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; КВІЗ, [PERSON] належить на праві власності [PERSON] . Водночас, державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку (частину паю) [PERSON] проведено не було та відповідний документ не отримано. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Порядок та умови прийняття спадщини визначено нормами ст. 1268 ЦК України. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Білогородка», включений до списку осіб на отримання земельних часток (паїв), набув право на земельну частку (пай) розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №\~0280752. Після смерті [PERSON] , право на вищевказану земельну частку (пай) отримав його батько [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2007 року зареєстрованим в реєстрі за №\~2-2049. З урахуванням вказаного свідоцтва, [PERSON] було отримано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства, розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, та, відповідно, зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки з кадастровим номером 3222480400:03:002:0444, загальною площею 0,2787 га, з кадастровим номером 3222480401:01:110:0093, загальною площею 0,2010 га та з кадастровим номером 3222480401:01:006:5093, загальною площею 0,9077 га. Після смерті [PERSON] , право власності на вказані земельні ділянки отримав його син [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Водночас, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:05:003:0156, загальною площею 1,2160 га, оскільки [PERSON] за життя не здійснено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, та, відповідно, відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Викладене свідчить про те, що у позивача [PERSON] існують перешкоди в оформленні у нотаріальному порядку права власності на спадкове майно земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:05:003:0156, загальною площею 1,2160 га, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Так, оцінюючи встановлені обставини, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] , оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом, що належним чином прийняв спадщину, та має право на відповідне майно, що увійшло до спадкової маси. Водночас, суд зазначає, що спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480400:05:003:0156, загальною площею 1,2160 га, однак, як вбачається з матеріалів справи останній мав право на земельну частку (пай) розміром 2.55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Так, за життя спадкодавець оформив право власності на частину паю загальним розміром 1,3874 га, а саме на земельні ділянки з кадастровим номером 3222480400:03:002:0444, загальною площею 0,2787 га, з кадастровим номером 3222480401:01:110:0093, загальною площею 0,2010 га та з кадастровим номером 3222480401:01:006:5093, загальною площею 0,9077 га. На іншу частину паю розміром 1,1626 га (2,55 - 1,3874 = 1,1626) спадкодавець не встиг оформити право власності. З огляду на зазначене, суд вбачає підстави до задоволення позову частково, а саме шляхом визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 1,1626 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Білогородська сільська рада та належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 червня 2007 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним І.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2049. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого позову.

Outcome: partial