Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Заявниця [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~заявою,\~в якій\~просила встановити\~факт приналежності їй правовстановлюючого документу на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме: Свідоцтво про право на нерухоме майно, яке було видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , зареєстроване у реєстрі за № 5655063 виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 28.04.2004 Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власниками цієї квартири зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках. Підставою для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно є розпорядження органу приватизації від 28.04.2004 № 2. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно було зареєстроване Слатинським КПТІ «Інвентаризатор» 20.04.2004 та записано в реєстрову книгу за № 16 за реєстрованим №2978, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3460874 реєстраційний номер 5655063 (копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВА №877513 додається). [PERSON] , з 20.11.1992 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявниця вказлала, що вирішила провести державну реєстрацію права власності на належну їй частку квартири та помітила, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 28.04.2004 її прізвище записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Помилка в написанні прізвища виникла через описку, оскільки це не відповідає її прізвищу, зазначеному у паспорті громадянина України - ID [NUMBER] , виданому 01.11.2023, органом 6311, а також довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів У Харківській області 18.02.2014. На теперішній час зазначена помилка позбавляє заявницю можливості здійснити передбачені законодавством дії щодо реєстрації нерухомого майна у Єдиному державному реєстрі речових прав,а також подати неоьхідне повідомлення про пошкоджене майно внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією РФ проти України для отримання компенсації за пошкоджене майно. Вказує, що для подальшого розпорядження належною їй часткою нерухомого майна їй необхідно встановити, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно дійсно належить їй, адже через помилку у написанні прізвища у ньому. Отримати нове Свідоцтво з виправленим мого прізвища неможливо, оскільки свідоцтво про право власності на житло, у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видавались до 01 січня 2016 року. У зв`язку з цим просила суд встановити факт належності їй Свідоцтва про право на нерухоме майно, видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , зареєстроване у реєстрі за №5655063 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках, стосується саме її. Ухвалою суду заяву було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявниця у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, заяву просила задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа, представник Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій просили справу розглянути без представника Дергачівської міської ради. Зазначила, що заперечення відсутні. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до паспорта громадянина України - ID [NUMBER] , виданого 01.11.2023, органом 6311, а також довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 18.02.2014, заявниця є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] (а.с. 2-3). Згідно Свідоцтва про право на нерухоме майно, видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , на підставі розпорядження органу приватизації, на двокімнатну квартиру, загальною площею 63,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках (а.с. 5). Право власності зареєстроване у Слатинському Комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 28.04.2004, запис у реєстровій книзі за № 16, за реєстрованим номером 2978, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3460874 від 28.04.2004 (а.с. 5-6). З акту старости Козачолопанського старостинського округу від 21.03.2024 вбачається, що при обстеженні домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , комісією було встановлено, що внаслідок ворожого обстрілу з боку РФ будинок було пошкоджено (а.с. 7). Тобто, у написанні прізвища заявниці у Свідоцтва про право на нерухоме майно, видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , « [PERSON] » та паспорті громадянина України « [PERSON] » наявні розбіжності, що унеможливлюють реалізувати її майнові права на свою частку у власності. Проте, на думку суду вищенаведені розбіжності у Свідоцтві про право на нерухоме майно є очевидною опискою, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Частинами 1, 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 3, 4, 6 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У роз`ясненнях, що викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] , а саме Свідоцтва про право на нерухоме майно, видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , що зареєстроване у Слатинському Комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 28.04.2004, запис у реєстровій книзі за № 16, за реєстрованим номером 2978, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3460874 від 28.04.2004, на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власниками цієї квартири зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках - є підтвердження її права власності на частку цієї квартири. Однак розбіжність у написанні прізвища унеможливлює здійснення заявником своїх майнових прав на реєстрації цього права власності у Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт, який просить встановити заявниця, підтверджується наступними письмовими доказами: - Свідоцтва про право на нерухоме майно, видане Комісією по приватизації житла Міжколгоспної Передвижної Механізованої Колони № 6 від 28.04.2004 серії [NUMBER] , що зареєстроване у Слатинському Комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 28.04.2004, запис у реєстровій книзі за № 16, за реєстрованим номером 2978, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3460874 від 28.04.2004, на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в якому прізвище заявниці на її частки вказане неправльно як « [PERSON] », замість правильного - « [PERSON] »; -паспорт громадянина України - ID [NUMBER] , виданого 01.11.2023, органом 6311, а також довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, видана Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 18.02.2014, відповідно до яких заявниця є - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . На переконання суду, вказані розбіжності у написанні прізвища заявниці викликані різним її перекладом з російської мови на українську (відрізняється лише одна буква «є»/»е»), у зв`язку з чим суд погоджується із слушністю доводів поданої у порядку окремого провадження заяви. Щодо розподілу судових витрат. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved