Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою де заінтересована особа Верхньокоропецька сільська рада Мукачівського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що вона, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Однак, у свідоцтві про народження сина невірно вказано її прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , а також невірно вказано прізвище, ім`я та по батькові його батька [PERSON] , хоча вірним є [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Разом з тим, заявник, її чоловік та син постійно проживали разом на адресою: [ADDRESS] . Син заявника, [PERSON] , був призваний на військову службу по мобілізації до Збройних сил України та під час бойових дій зник безвісти за особливих обставин. Через помилкові дані про батьків, що зазначені у свідоцтві про народження сина, заявник позбавлена можливості організувати його пошук та здійснювати захист його прав і законних інтересів, що зумовило необхідність встановити факт родинних відносин між ними. Ухвалою суду від 05.09.2025 року заяву було залишено без руху. 19.09.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 05.09.2025 року заявником було подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 23.09.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованої особи. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заявника та заінтересованої особи та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.1974 року. Батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що правильним прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Мукачівським РВ УМВС України в Закарпастькій області 14.04.2002 року. Вірним прізвищем, ім`ям та по батькові батька [PERSON] є [PERSON] , як зазначено в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 22.06.2023 року. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2025/008499165 від 26.06.2025 року, № 2023/004826187 від 28.06.2023 року та довідкою № 10-08/247, виданою відділом ЦНАП виконавчого комітету Верхньокоропецької сільської ради 06.08.2025 року. Згідно з повідомлення Міністерства оборони України № 502 від 08.05.2025 року [PERSON] , 1974 року народження, зник безвісти 06.05.2025 року в результаті здійснення противником удару дрона-камікадзе по позиція підрозділу поблизу н.п. Троїцьке Покровського району Донецької області. Щодо зникнення безвісти [PERSON] були внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом № 12025071120000338 від 10.05.2025 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). З врахуванням\~вищенаведеного,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що обставини\~родинного зв`язку знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, досліджені у судом документи, які є належними та допустимими доказами, підтверджують родинний зв`язок, а розбіжності виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм, у зв`язку з чим слід встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю, а [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved