Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», через свого представника - адвоката Грушевого Юрія звернувся у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1419535045407 від 13.07.2024 у загальному розмірі 8\~348,94 грн та судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що 13.07 .2024 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» був укладений договір пpo надання кредиту 1419535045407 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 3 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 540,2% (1,48 % в день) річних, строком на 120 днів. Договір підписаний в електронному виді із застосуванням відповідачем одноразового ідентифікатора. Вказав, що ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 3 000.00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 24.06.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8\~348,00 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2\~955,60 грн; заборгованість за відсотками 1793,34 грн; штраф 3\~600,00 грн. Посилаючись на викладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів, позивач звернувся в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 08.08.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 13.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем [PERSON] була підписана Анкета-заява а також Договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старат» № 1419535045407, згідно з умовами якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3\~000,00 грн строком на 120 днів (з 13.07.2024 до 10.11.2024) та визначеною процентною ставкою відповідно умов договору, узгоджених сторонами у підпунктах 1.4.1. та 1.4.2. У пунктах 1.5.-1.9 Договору сторони узгодили між собою, що загальні витрати за кредитом становлять 5\~369,64 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору 12\~164,63%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору - 8\~369,64 грн. Погодили, що денна процентна ставка становить 1,49157%, яка розраховується за такою формулою: 1,49157% = (5369,64/3000,00)/120*100%. У договорі, зокрема пункті 2.23., сторони визначили, що кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавцем (позивачем) в сумі 3\~000,00 грн на банківський рахунок позичальника (відповідача) за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] . У пункті 2.24 сторони підтвердили, що електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Вказаний кредитний договір підписаний сторонами в електронному виді із застосуванням відповідачем одноразового ідентифікатора «J8G6J3» (а.с. 3, 10, 16). Умовами вказаного договору сторони також узгодили між собою й інші відносини, зокрема щодо прав та обов`язків сторін договору, гарантій позичальника. Порядку укладання договору, відповідальності сторін тощо. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом J8G6J3 на номер телефону відповідача. А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано. Факт виконання позичальником своїх обов`язків щодо надання кредитних коштів підтверджено наявною у матеріалах справи довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» за вих. № 7/10375 від 07.05.2025, згідно з якою 13.07.2024 о 13 год 03 хв на картку відповідача № [NUMBER] , номер транзакції - [NUMBER] , були зараховані кошти в сумі 3\~000,00 грн (а.с. 15). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ»» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 8\~348,94 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2\~955,60 грн; заборгованість за відсотками 1793,34 грн; штраф 3\~600,00 грн. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд також бере до уваги, що відомостей про дострокове розірвання кредитного договору матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, що відповідач [PERSON] оспорив факт укладання вказаного кредитного договору. Суд також приймає до уваги, що протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач не відмовився від кредитного договору. Крім того, відповідачем не надано власного контррозрахунку заборгованості як і не надано відомостей про відсутність нарахованої позивачем заборгованості. За змістом статей 3, 6, 627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з статями 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. \~Згідно з\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до станіт 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього\~кодексу, що регулюють договір позики. Згідно з\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ураховуючи положення статей 509, 526, 536, 629 ЦК України, суд вваж є за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 2\~955,60 грн та заборгованість за процентами, нарахованими за користування кредитним коштами в розмірі 1\~793,34 грн, як такими, що передбачені умовами договору. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3\~600,00 грн, суд зазначає таке. З 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1419535045407 був укладений 13.07.2024, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, штрафу у розмірі 3\~600,00 грн. За такого, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3\~600,00 грн задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1\~722,54 грн. Що стосується\~питання стягнення\~з відповідача\~витрат на\~правничу допомогу\~у розмірі\~10\~600,00\~грн,\~суд зазначає таке. До витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір № 1 про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладений між ТОВ "Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ" та Адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.»; ордер на надання правничої допомоги серії СА № 1126429; Акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025 на загальну суму 10\~600,00 грн; рахунок № 23/23-01 від 23.05.2025; платіжну інструкцію № LK2/6 від 23.05.2025 на суму 10\~600,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial