Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

В травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із позовом до [PERSON] , в якому вказано, що 23.08.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00406.004252285, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, платності та поворотності було надано кредит в сумі 19994 грн. строком на 30 місяців з процентною ставкою за користування кредитними коштами 15% річних. Відповідач належним чином взяті згідно до зазначеного договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату подачі позову складає 32641 грн. 33 коп., в тому числі 12437 грн. 15 коп. - заборгованість за основним боргом, 5977 грн. 91 коп. -\~заборгованість за відсотками, 14190 грн. 27 коп. - заборгованість за іншими процентними платежами. 25.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-31/23, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №Z62.00406.004252285 від 23.08.2018 року. Згідно реєстру боржників №2 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року до ТОВ «СВЕА\~ФІНАНС» (попередня\~назва \~«РОСВЕН ІНВЕСТ\~УКРАЇНА») перейшло право вимоги за договором позики №Z62.00406.004252285 від 23.08.2018 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Посилаючись на те, що [PERSON] умови укладеного договору не виконує, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 32641 грн. 33 коп. та судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду відповідач не подала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00406.004252285, за умовами якого [PERSON] на умовах строковості, платності та поворотності було надано кредит в сумі 19994 грн. строком на 30 місяців з процентною ставкою за користування кредитними коштами 15% річних. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] від 25.07.2023 року, за період з 23.08.2018 року по 25.07.2023 року вбачається рух коштів, що свідчить про те, що відповідач користувався кредитними коштами. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, вказав, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана позивачем виписка за рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру. 25.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-31/23, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №Z62.00406.004252285 від 23.08.2018 року. Згідно реєстру боржників №2 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року до ТОВ «СВЕА\~ФІНАНС» (попередня\~назва \~«РОСВЕН ІНВЕСТ\~УКРАЇНА») перейшло право вимоги за договором позики №Z62.00406.004252285 від 23.08.2018 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідач, належним чином, взяті за договором зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка відповідно до довідки-розрахунку станом на 25.07.2023 року, склала 32641 грн. 33 коп., в тому числі 12437 грн. 15 коп. - заборгованість за основним боргом, 5977 грн. 91 коп. -\~заборгованість за відсотками, 14190 грн. 27 коп. - заборгованість за іншими процентними платежами. Докази на спростування даних розрахунків заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України\~щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. Згідно до ч.1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078\~ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,1084\~ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Положеннями ст.627\~ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За приписами ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у сумі 32641 грн. 33 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved