Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на туримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 1598 грн., починаючи з дня зврення до суду. В обгрунтування позову покликається на те, що, відповідно до свідоцтва про народження, повторно виданого 25.06.2024 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія [NUMBER] , батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] та матір`ю відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 25.07.2024. На засідання комісії гр. [PERSON] пояснила, що впродовж тривалого часу вживає наркотичні речовини («курить солі»), проте планує лікуватися в лікарні на вул. Кульпарківській в м.Львові. На запитання комісії щодо антисанітарного стану в кв. [ADDRESS] пояснила, що після смерті бабці (рік тому) не прибрали, проте діти завжди одягнуті, нагодовані, вона та її матір дбають про дітей. На час свого лікування матір виявила бажання передати дітей на виховання бабусям, а саме: [PERSON] - бабусі [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] - біологічній бабусі - [PERSON] ( [ADDRESS] ). Відповідно до наказу управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 08.08.2024 №339, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до індивідуальних планів, матір дітей - [PERSON] зобов`язано: пройти курс лікування та реабілітації від наркозалежності; привести кв. [ADDRESS] до належного санітарного стану; після подолання наркозалежності влаштуватися на роботу; звернутися до фахівців КУЗТ ЛМЦСПР "Джерело" для отримання послуги соціального супроводу, після лікування залежності. Станом на 12.05.2025 гр. [PERSON] жодного зобов`язання не виконала, також не зверталась до працівників відділу "Служба у справах дітей" Галицького району з проханням посприяти у влаштуванні у реабілітаційний центр для узалежнених. За час проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , матір жодного разу його не відвідувала, декілька разів телефонувала, проте розмови зводилися до судової справи щодо позбавлення її батьківських прав щодо його сестри [PERSON] . Просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2025 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2025 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] ,, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Чура Л.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнти. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що, відповідно до свідоцтва про народження, повторно виданого 25.06.2024 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія [NUMBER] , батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з листом Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.06.2024 року № 32.29-02-28, відомості про батька [PERSON] - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Згідно із відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 153 від 10.06.2024 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У квартирі також зареєстровані: [PERSON] (бабуся по матері), [PERSON] (матір), [PERSON] (сестра). Відповідно до довідки, виданою ЖБК № 233 № 18, від 02.04.2015 року, малолітній [PERSON] проживає за адресою: адресою: [ADDRESS] У квартирі зареєстровані: [PERSON] . Згідно із актом обстеження житлових умов від 29.04.2025 р., складеним спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району, кв. [ADDRESS] складається з трьох кімнат, санвузла, кухні, коридору. Умови проживання задовільні, у помешканні чисто, є всі необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини є всі належні умови для відпочинку, навчання і проведення дозвілля. Хлопчику виділено окрему кімнату, яка відповідно облаштована, є спальне ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу. Квартира на праві власності належить [PERSON] , яка є донькою [PERSON] та тривалий час проживає за кордоном. У квартирі без реєстрації проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У акті також зазначено, що дитина навчається у СЗШ № 13 Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 03.09.2014 р., зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно із актом обстеження житлових умов від 16.07.2024, складеним спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Галицького району, кв. [ADDRESS] складається з двох кімнат площею 44,40 кв.м., санвузла, кухні, загальною площею 61,60 кв.м. Під час обстеження у квартирі було брудно, неприємний запах. У кімнатах на кріслах розкидані речі, брудна підлога; багато сміття по всій квартирі, у ванній кімнаті велика кількість брудного одягу. Санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільний. В подальшому, працівниками відділу «Служба у справах дітей» Галицького району гр. [PERSON] було відвідано за вказаним місцем проживання 05.08.2024 р., 10.09.2024 р., 21.11.2024 р., 31.01.2025 р., 04.02.2025 р., 19.02.2025 р. та 25.02.2025 р. Під час візитів в помешкання не вдалося потрапити, поруч з вхідними дверима було чутно неприємний запах, який відчувався у коридорі загального користування. Під час візиту 25.04.2025 працівникам відділу «Служба у справах дітей» Галицького району двері у квартиру відчинила гр. [PERSON] , бабуся [PERSON] , яка повідомила, що ввечері 24.04.2025 у неї з донькою в черговий раз відбувся конфлікт на побутовому ґрунті, здійснювався виклик поліції. Під час візиту доступу до квартири надано не було, проте через прочинені двері було видно, що у квартирі брудно, неприємний запах, багато розкиданих речей та мішків зі сміттям. [PERSON] в помешканні не було. Для проживання дітей умови відсутні. [PERSON] навчається у Середній загальноосвітній школі №13, що підтверджується довідкою №147 від 01.04.2025 року. З характеристики, наданої середньою загальноосвітньою школою № 13, вбачається, що [PERSON] навчається у школі з 02.09.2024 року. За період навчання учень систематично відвідує навчальний заклад. Відсутній на заняттях з поважних причин або по причині хвороби. Дитина пунктуальна, не запізнюється на уроки. Для навчання [PERSON] забезпечений необхідним шкільним приладдям та іншими потрібними речами. Хлопець доглядає за своєю зовнішністю, завжди одягнений у новий, чистий та випрасуваний одяг. Навчається в повну міру своїх сил. Рівень розумового та фізичного розвитку дитини відповідає його віковим особливостям. Проявляє інтерес до всіх предметів. Навчальний матеріал засвоює швидко. На уроках уважний, активний, не боїться висловити власну думку, завжди готовий допомогти однокласникам. Домашнє завдання виконує систематично. Виявляє логічне, образне, конкретне, творче мислення. Мовлення чітке, виразне. Добре розвинена пам`ять, увага, уява. Легко вчить вірші напам`ять. [PERSON] веселий, стриманий, толерантний, дисциплінований, уважний учень. Він завжди спокійний, врівноважений, комунікабельний. В учнівському колективі не конфліктує, вміє знаходити спільну мову з усіма дітьми. Має багато друзів. Користується повагою серед однокласників. Вихованням хлопця займається бабуся [PERSON] . Вона відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. [PERSON] з теплотою та повагою говорить про бабусю. Пані [PERSON] постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні [PERSON] , відвідує батьківські збори. Відповідно до акту та висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 05.07.2024 р. фахівцями із соціальної роботи Комунальної установи закритого типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації "Джерело", в сім`ї гр. [PERSON] є ознаки складних життєвих обставин, зумовлені ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. Питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 25.07.2024 р. На засідання комісії гр. [PERSON] пояснила, що впродовж тривалого часу вживає наркотичні речовини («курить солі»), проте планує лікуватися в лікарні на вул. Кульпарківській в м.Львові. На запитання комісії щодо антисанітарного стану в кв. [ADDRESS] пояснила, що після смерті бабці (рік тому) не прибрали, проте діти завжди одягнуті, нагодовані, вона та її матір дбають про дітей. На час свого лікування матір виявила бажання передати дітей на виховання бабусям, а саме: [PERSON] - бабусі [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] - біологічній бабусі - [PERSON] ( [ADDRESS] ). [PERSON] був переведений на навчання з СШ №62 в СЗШ №13. [PERSON] була зарахована на навчання в СЗШ №77. Сім`я має укладену декларацію з сімейним лікарем [PERSON] . Згідно з її інформацією, діти [PERSON] та [PERSON] обслуговуються нею з 2018 року. Відповідно до наказу управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарно політики Львівської міської ради від 08.08.2024 №339, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відділом "Служба у справах дітей" Галицького району було розроблено індивідуальні плани соціального захисту дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до індивідуальних планів, матір дітей - [PERSON] зобов`язано: -пройти курс лікування та реабілітації від наркозалежності; -привести кв. [ADDRESS] до належного санітарного стану; -після подолання наркозалежності влаштуватися на роботу; -звернутися до фахівців КУЗТ ЛМЦСПР "Джерело" для отримання послуги соціального супроводу, після лікування залежності. Однак, станом на 12.05.2025 р. гр. [PERSON] жодного зобов`язання не виконала. Також [PERSON] не зверталась до працівників відділу "Служба у справах дітей" Галицького району з проханням посприяти у влаштуванні у реабілітаційний центр для узалежнених. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19). Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер. За змістом статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до висновку ЛМР №260001- вих. -79967 від 02.06.2024 року, Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Суд позбавлений можливості з`ясувати думку відповідача, оскільки така в судове засідання не з`явилася. За таких обставин, суд доходить переконання, що відповідач, будучи обізнаною про заявлений до неї позов, проявила пасивну позицію, що свідчить про її байдужість до сина. Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що [PERSON] усунулася від виховання свого сина та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Підсумовуючи викладене, суд доходить переконання, що обставини, на які покликаються позивач [PERSON] у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право її дитини на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, шляхом позбавлення її, як матері, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини - [PERSON] , [INFO] . Одночасно суд роз`яснює відповідачу її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів, суд бере до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, та ч. 2 ст.182 СК України, згідно з яким, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач за станом здоров`я чи з інших обставин, позбавлений можливості утримувати своїх дітей, а відтак суд доходить переконання, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього: сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 1598,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову 1211, 20 грн. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved