Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

\~ \~Представник ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 196004,25 грн.. \~ \~ \~Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 29.08.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №3726083, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн., надалі 13.09.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №102838773, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1900 гривень, після чого, 13.08.2021 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №2947554, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Однак,\~всупереч умовам\~вказаних договорів,\~відповідач не\~виконав свої\~зобов`язання,\~у зв`язку\~з чим\~останній має непогашену заборгованість в розмірі 196\~004,25 грн. Разом з тим, 15.12.2021 року було укладено Договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальника, в тому числі за договором №3726083. Надалі, 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТзОВ ««ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за даним договором. 29.12.2021 року було укладено Договір №29/12-2021-45 відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальника, в тому числі за договором №102838773. Надалі, 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за даним договором. 29.12.2021 було укладено Договір №29/12-2021-45 відповідно до якого ТзОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальника, в тому числі за договором №2947554. Після чого, 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за даним договором. А\~тому,\~враховуючи принцип\~розумності,\~співмірності і\~пропорційності,\~позивач ТОВ\~"КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договорами №3726083 від 29.08.2021 року, №102838773 від 13.09.2021 року та №2947554 від 13.08.2021 року в загальному розмірі 196\~004,25 грн., судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422, 40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 25 000 грн.. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі з викликом сторін в судове засідання. 15.07.2025 року судом отримано відзив на позовну заяву подану представником відповідача [PERSON] , згідно якого відповідач [PERSON] повністю заперечує щодо позовних вимог. Крім того, 29.07.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшло до суду відповідь на відзив, згідно якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, згідно прохальної частини позовної заяви, просив справу розглянути без участі представника позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому, згідно поданої заяви просили розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Як встановлено з матеріалів справи, 29.08.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №3726083, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн., надалі 13.09.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №102838773, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1900 грн, після чого, 13.08.2021 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №2947554, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. \~ \~Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~Однак, як встановлено з матеріалів справи, всупереч умовам Договору №3726083 від 29.08.2021року, Договору №102838773 від 13.09.2021 року та Договору №2947554 від 13.08.2021 року,\~зобов`язання\~за вказаними\~договорами відповідач\~ [PERSON] належним чином не виконує, суму кредиту та нараховані відсотки не сплачує, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість останнього становить 196\~004,25 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, як встановлено, 15.12.2021 було укладено Договір факторингу №15/12-2021-22 та Договір факторингу від 29.12.2021 року №29-12-2021-45 відповідно до яких ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за Договором №3726083 від 29.08.2021 року та 1Договором №102838773 від 13.09.2021 року. Також, судом встановлено, що 29.12.2021 було укладено Договір факторингу №29/12-2021 відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників. \~ \~ \~ \~У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10.01.2023 №10-01/2023, 10.03.2023 року №10-03/2023/01 та 10.01.2023 №10-01/2023 \~ \~ \~ Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договорами про надання фінансових послуг №3726083 від 29.08.2021 року, №102838773 від 13.09.2021 року та №2947554 від 13.08.2021 року. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно поданого відзиву представником відповідача Пензеник В.І., вбачається, що відповідач повністю заперечує позовні вимоги, оскільки позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами. У поданій позовній заяві не конкретизовано, коли саме у позивача виникло право звернення до суду, що унеможливлює встановлення моменту виникнення спірних правовідносин. Відповідач звернув увагу, що вимоги позивача ґрунтуються на договорах позики, права вимоги за якими неодноразово відступалися між різними юридичними особами, а саме ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфою», ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Колект Центр». На думку відповідача, позивачем не доведено належним чином факт безперервності переходу прав вимоги, що виключає можливість звернення з даним позовом саме ТОВ «Колект Центр». Також, відповідач зазначив, що позов підлягає відмові і з підстав спливу строків позовної давності. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки, а позивач не довів поважності причин її пропуску. Крім того, відповідач вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами, а наявні у матеріалах справи виписки з рахунку відповідача не можуть бути належними доказами у розумінні ст. 76, 81 ЦПК України, оскільки не підтверджують факту отримання кредитних коштів саме відповідачем та виникнення заборгованості у заявленому розмірі. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача вважає їх необґрунтованими, оскільки подані документи не ідентифікують обсяг наданих послуг і не можуть підтвердити понесення витрат у заявленій сумі. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Колект Центр» у повному обсязі. 29.07.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшла відповідь на відзив від представника позивача Ткаченко М.М., відповідно до якого, позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи. Щодо розрахунку заборгованості представник позивача зазначає, що у розрахунку чітко зазначено з яких складових формується сума боргу: основна заборгованість за тілом кредиту та проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та періодів його пролонгації. Посилання відповідача на недоведеність розрахунку є безпідставним, оскільки такий розрахунок підтверджується договорами, виписками та арифметичною перевіркою. Також, посилання відповідача на пропуск строку позовної давності є необґрунтованим. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України перебіг позовної давності з 24.02.2022 зупинено у зв`язку із введенням воєнного стану, що підтверджується Указом Президента України № 64/2022 та Законом № 2102-IX. Таким чином, позов подано в межах визначеного строку. Крім того, позивачем у даному випадку не нараховував штрафних санкцій (пені, неустойки), а заявлена сума складається виключно з тіла кредиту та процентів, що відповідає закону та є співмірним і справедливим. Таким чином, доводи відповідача, наведені у відзиві, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, положеннями ЦК України та усталеною судовою практикою. Позивач просить суд відхилити заперечення відповідача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно статті\~1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов?язується надати\~грошові кошти (кредит) позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов?язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти.\~Позичальник зобов?язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені\~договором (стаття\~1049\~ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. З розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що Відповідач\~неодноразово продовжував\~строк кредитування\~на підставі\~п.\~2.3.2\~а)\~Договору шляхом\~сплати відповідних\~сум,\~а також,\~що строк\~кредитування автоматично\~продовжувався у\~зв`язку із\~наявною заборгованістю\~на підставі\~п.\~2.3.2\~0) Договору. Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду\~у складі\~Верховного Суду\~від 12.04.2022\~по справі №756/6038/20\~незгода позичальника\~з умовами\~та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник\~отримує від\~банку грошові\~кошти,\~власником яких\~він не\~був,\~та отримує\~можливість певний\~час правомірно\~не повертати\~надані грошові\~кошти.\~Натомість у\~позичальника виникає\~зобов`язання повернути\~грошові кошти\~у встановлений\~строк та\~сплатити визначені\~договором проценти\~за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. суд констатує наступне. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Так, згідно договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року та витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги адвокатським об`єднанням клієнту надано правові послуги з надання усної консультації та складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі такої до суду, яке вартує 25 000 грн.. \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. N 14-382цс19. \~ \~ \~ \~Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, суд вважає розмір понесених позивачем у даному випадку витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на надання усної\~консультації та\~складення даної\~позовної заяви,\~яка не є складною, не є співмірним із складністю даної категорії справ та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, а також з ціною позову, яка складає 196\~004,25грн., а тому витрати на правову допомогу адвоката в даному випадку не можуть оцінюватися в 25 000 гривень. \~ \~ \~ \~Тому суд вважає вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача витрат на правничу допомогу задовольнити частково, в розмірі 10 000 грн.. \~ \~ \~ \~Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" 2422, 40 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial