Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

30 серпня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна звернулася до Новомосковського мійськрайонного суду з заявою, у якій просить встановити факт батьківства померлого [INFO] громадянина України [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 4 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 09 березня 2017 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, де у відомостях про батька вказати [PERSON] , [INFO] , громадянина України та вказати по батькові дитини - [INFO] , замість [PERSON] . І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. В обґрунтування вимог заяви, заявник зазначила, що вона з 09 березня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . До 2024 року вона була впевнена, що батьком дитини є саме [PERSON] , однак молекулярно-генетичною експертизою встановлено що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . В зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом про виключення відомостей з актового запису про народження [PERSON] про нього як батька дитини. Заявниця вказує, що на час зачаття доньки вона також перебувала в інтимних стосунках з [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з військової агресією російської федерації, [PERSON] був мобілізований та відправлений для виконання бойових завдань, та [INFO] загинув під час виконання бойового завдання. Встановлення факту батьківства необхідно для захисту немайнових законних інтересів дитини [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09 вересня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи. 14 жовтня 2024 року витребувано витяг щодо реєстрації смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 27 листопада 2024 року ухвалою суду витребувані відомості щодо наявності або відсутності спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 07 січня 2025 року ухвалою суду призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 14 лютого 2025 року надійшов висновок експерта № 60-МГ від 07 лютого 2025 року. 18 лютого 2025 року ухвалою суду провадження у справі поновлено. 15 квітня 2025 року ухвалою суду витребувана копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 13 серпня 2025 року надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заявник [PERSON] та іі представник в судове засідання не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги викладені в заяві підтримує. Заінтересовані особи та/або їх представника у судове засідання, кожний в окремості не з`явилися, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Суд, на підставі положень ст.ст. 128, 211, 293, 294 ЦПК України розглянув справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Під час судового розгляду справи суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис 09 березня 2017 року за № 4. За відомостями зі свідоцтва про народження малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , в графі «батько» вказано: [PERSON] , громадянин України, «мати» - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 березня 2017 року. Заочним рішенням від 30 жовтня 2018 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] , 01 жовтня 2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00048099151 від 21 листопада 2024 року - [PERSON] , [INFO] - помер [INFO] . З висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №60-МГ, експертиза розпочата 27.01.2025 експертиза закінчена - 07.02.2025, вбачається, що загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що померлий громадянин [PERSON] , [INFO] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , вбачається, що з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась мати померлого - [PERSON] , а з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся батько - [PERSON] . Відомостей щодо інших спадкоємців, що прийняли спадщину матеріали копії спадкової справи не містять. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, зокрема, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до положень ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до пунктів 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. За правовою позицією ВС, викладеною у постанові від 07.07.2021 року, справа №336/1357/16-ц, відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини малолітньої особи за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого батька, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зо ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Суд, проаналізувавши встановлені у ході судового розгляду обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також, врахувавши те, що встановлення факту батьківства заявнику необхідно з метою визначення статусу дитини, як дитини загиблого військовослужбовця, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] у повному обсязі. У ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт батьківства громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. При цьому встановлення факту батьківства є підставою для внесення змін до актового запису про народження малолітньої дитини, шляхом вказівка відомостей про батька дитини. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір їй не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: approved