Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У квітні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 29 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем\~ було укладено кредитний договір № 135698 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 8 236 грн., зобов`язавшись їх повернути в строк, визначений договором, сплативши відсотки за користування грошовими коштами. На виконання умов договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів згідно договору безготівковим зарахуванням через АТ КБ «Приватбанк» на платіжну картку № [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 8638,88 грн. 12 липня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №12072024 згідно умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступало право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК«Кредіплюс» до ТОВ «ФК«ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від\~ 07 травня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом установлено, що 29 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 135698 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 8638,88\~ грн., зобов`язавшись їх повернути в строк, визначений договором, сплативши відсотки за користування грошовими коштами. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти. 12 липня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №12072024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК«Кредіплюс» до ТОВ «ФК«ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 8638,88 грн., яка складається з наступного: 8236,00 грн. - заборгованість по кредиту; 1,88 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 401,00 грн. - комісія за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ФК «Кредіплюс» перебували в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, Відповідно до договору кредиту відповідач підтвердив, що ознайомлений, та надає згоду з усіма істотними умовами договору позики з моменту підтвердження. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином ст. 527 ЦК України, зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання. У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. До стягнення з відповідача підлягає заборгованість за договором кредиту в сумі 8638,88 грн., оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін договору, згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.\~\~\~ Позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним судових витрат на надання правової допомоги в сумі 7 000 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем на підтвердження понесених судових витрат подано відповідні документи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення витрат за надання адвокатських послуг підлягають до задоволення, так як вони доведені наданими суду доказами. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved