Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» (далі- Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34100 гривень та розгляд справи призначено на 26 червня 2025 року. 26 червня 2025 року судове засідання відкладено на 23 липня 2025 року, у зв`язку із зв`язку із неявкою Відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 07 липня 2025 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення Відповідачеві поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 23 липня 2025 року судове засідання відкладено на 20 серпня 2025 року, у зв`язку із неявкою Відповідача. 20 серпня 2025 року судове засідання відкладено на 07 жовтня 2025 року, у зв`язку із неявкою Відповідача. 21 серпня 2025 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення Відповідачеві поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 07 жовтня 2025 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилась. Представник Позивача надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою його реєстрації та розміщенням 20 серпня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 07 жовтня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає,\~що 29\~липня 2024\~року Відповідач\~уклав разом\~із ним\~кредитний договір\~(оферти)\~№29.07.2024-100002882.\~Відповідно до\~умов договору\~Відповідачу надано\~кредит у\~розмірі 11\~000\~гривень,\~що підтверджується\~квитанцією про\~видачу коштів\~від 29\~липня 2024\~року,\~строком на\~140\~днів (дата\~повернення кредиту\~15\~грудня 2024\~року),\~денна процентна\~ставка \~1\~%,\~комісія за\~надання кредиту\~становить 2200\~гривень,\~ неустойка:\~110\~гривень,\~що нараховується\~за кожен\~день невиконання/\~неналежного виконання\~кожного окремого\~зобов`язання незалежно\~від суми\~невиконання/\~неналежного виконання зобов`язання. В свою чергу Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим, станом на 15 грудня 2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 34 100 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 000 гривень, заборгованість по процентах в розмірі 15 400 гривень, комісії 2200 гривень та неустойки 5 500 гривень. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за Кредитним договором у розмірі 34 100 гривень; -судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Пропозиція про\~укладення кредитного\~договору (оферти)\~від 29\~липня 2024\~року, відповідно до якої Відповідач погодилась та підписала за допомогою одноразового ідентифікатора Е739 на умови і правила надання кредиту, а також зобов`язується дотримуватись даних умов та правил. 2.Заявка від 29 липня 2024 року, відповідно до якої Позивач надає Відповідачу (який підписав за допомогою одноразового ідентифікатора Е739) кредит у розмірі 11\~000 гривень строком на 140 днів, процентна ставка 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія становить 2200 гривень, неустойка: 110 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/ неналежного виконання зобов`язання. 3.Відповідь Позивальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №29.07.2024-100002882 (кредитної лінії) від 29 липня 2024 року, відповідно до якої Відповідач підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору. 4.Інформаційне повідомлення позивальника, в якому вказано, дані Відповідача та інформація про кримінальну відповідальність, який підписаний одноразовим ідентифікатором Е739. 5.Паспорт споживчого кредиту, відповідно до\~якого сума\~кредиту становить\~11\~000\~гривень терміном\~на 140\~днів,\~стандартна процентна\~ставка \~318,78\~%\~річних,\~комісія \~2200\~гривень,\~неустойка становить\~110\~гривень за\~кожен день\~невиконання/неналежного\~виконання зобов`язань. 6.Квитанція платіжної системи LiqPay від 30 травня 2025 року, відповідно до якої 29 липня 2024 року видана сума 1100 гривень за договором №29.07.2024-100002882 на платіжну карту [NUMBER] . 7.Довідка-Розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №29.07.2024-100002882 від 29 липня 2024 року, відповідно до якої заборгованість Відповідача по кредитному договору №29.07.2024-100002882 від 29 липня 2024 року складає 34 100 гривень, з яких: 11000 гривень основний борг, 15 400 гривень - проценти, 2200 гривень комісія, 5500 гривень неустойка. 8.Копія паспорта Відповідача. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 29 квітня 2024 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого Відповідачеві надано кошти в кредит у розмірі 11000 гривень строком на 140 днів, процентна ставка 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія становить 2200 гривень, неустойка: 110 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/ неналежного виконання зобов`язання (пункти ІІІ.1-ІІІ.3 та ІІІ. 5 цього Рішення). 29 липня 2024 року Позивачем перераховано кошти у розмірі 11000 гривень на платіжну карту Відповідача, що підтверджується квитанцією (пункт ІІІ.6 цього Рішення). Згідно із розрахунком, наданим Позивачем, станом на день подання позову до суду у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі 34 100 гривень, з яких: 11000 гривень основний борг, 15 400 гривень - проценти, 2200 гривень комісія, 5500 гривень неустойка (пункт ІІІ.7 цього Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем укладено із Позивачем кредитний договір та отримано за цим договором кошти в сумі 11000 гривень, що підтверджується договором та квитанцією (пункт ІІІ.1 та ІІІ.6 Рішення). При визначенні розміру процентів Суд звертає увагу, що укладений договір є договором споживчого кредитування. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»(у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 15400 гривень (140 днів* (11000 гривень * 1 %). Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 15400 гривень як зазначено в розрахунку, наданого Позивачем. щодо стягнення неустойки Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 17.03.2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» N? 2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення неустойки у період воєнного стану, в зв`язку із чим не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. щодо розміру комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором №29.07.2024-100002882 в сумі 2200 гривень У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у стягненні комісії за користування кредитом. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 26 400 гривень, що становить 77,42 % від суми заявлених вимог. 77,42 % від суми сплаченого судового збору становить 1875 гривень 42 копійки. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1875 гривень 42 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved