Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представниця ТОВ «Коллект Центр» звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами №3094038 від 02.09.2021, №102815475 від 02.09.2021, №3772766 від 07.09.2021, №75154183 від 20.08.2021 у розмірі 215929,54 грн, а також судового збору у розмірі 2591,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаних кредитних договорів. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надав відзиву на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі згоди позивача (а.п.9), суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово отримував кредитні кошти. 2 вересня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики №3094038, який було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000 гривень 00 копійок, строком кредитування 30 днів до 2 жовтня 2021 року (а.п. 92). 29 грудня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №29/12-2021, згідно якого ТОВ «Маніфа» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики (а.п. 16-17) , у тому числі за Договором позики №3094038 від 2 вересня 2021 року, який було укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] (а.п. 92). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», згідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ( а.п.36-38), у тому числі за Договором позики №3094038 від 2 вересня 2021 року, який було укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Відповідач отримав кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 39512 гривень 40 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту у розмірі 12000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 27512 гривень 40 копійок, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором (а.п. 69). 2 вересня 2021 року\~між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102815475, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 гривень 00 копійок, строком кредитування 30 днів з 2 вересня 2021 (строк кредитування) до 2 жовтня 2021 року (а.п.85). Даний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №15-12/2021-22 від 15 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №102815475 від 2 вересня 2021 року (а.п.142-143). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №102815475 від 2 вересня 2021 року (а.п.30). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу\~\~від 10 березня 2023 року загальна сума заборгованості становить\~55545 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі\~\~7000 грн.;\~\~сума заборгованості за відсотками у розмірі 47775 грн, заборгованість за комісіями 770 грн (а.п. 66). 7 вересня 2021 року\~між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3772766, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 гривень 00 копійок, строком кредитування 30 днів з 7 вересня 2021 (строк кредитування) до 7 жовтня 2021 року (а.п.78). Даний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №15-12/2021-22 від 15 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №3772766 від 7 вересня 2021 року (а.п.142-143). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3772766 від 7 вересня 2021 року (а.п.65). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу\~\~від 10 січня 2023 року загальна сума заборгованості становить\~82500 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі\~\~10000 грн;\~\~сума заборгованості за відсотками у розмірі 70600 грн, заборгованість за комісіями 1900 грн (а.п. 66). Так,\~20 серпня 2021 року\~між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №75154183 (а.п.105). Даний кредитний договір було укладено [PERSON] в електронному кабінеті позичальника, який створено в системі товариства, шляхом верифікації відповідача. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №75154183 від 20 серпня 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним №75154183 від 20 серпня 2021 року (а.с.36). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу\~\~від 20 серпня 2021 року загальна сума заборгованості становить\~38372,14 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі\~\~11480 грн.;\~\~сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 26682,05 грн., інфляційні збитки 183,68 грн, нараховані 3 % річних у розмірі 26,41 грн (а.п.41) Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість не погасив. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі\~\~215929,54 грн. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у\~\~письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за\~\~допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у\~\~випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з статтями\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1\~ст.514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] чотирьох кредитних договорів із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфа». [PERSON] отримав кредити за договорами №3094038, №102815475, №3772766, №75154183, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. З приводу стягнення заборгованості за кредитним договором №3094038 від 02.09.2021 суд виходить з наступного. Відповідач уклав із ТОВ «Маніфою» електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписав такий у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~(електронним підписом одноразовим ідентифікатором j22566), а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно розрахунку заборгованості за договором №3094038 від 02.09.2021, [PERSON] має заборгованість в розмірі 39512 гривень 40 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) у розмірі 12000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 27512 гривень 40 копійок. Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд доходить висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 000 грн. Згідно ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядкує нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Пунктами 2.4.2, 2.4.3, 2.4.4 договору позики №3094038 від 02.09.2021 визначено середньоденний розмір процентів за користування позикою, а саме: акційний, фіксований: 0.19900 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.2); базовий, фіксований: 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п. 2.4.3); - базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою (п. 2.4.4). Як встановлено пунктом 2.4.5 договору позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до п. 2.4.2 розмір процентів акційний, фіксований: 0.19900 від суми позики за кожен день користування позикою) виключно за умови виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою (1,99% від суми позики за кожен день користування позикою). Відповідно до п. 2.5. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою (а.п.92 зворот). В договорі позики чітко визначений строк його дії, який закінчився 2 жовтня 2021 року, і до цього часу його умови сторонами не змінювалися. Відповідно до п. 3.6. договору позики, у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою у період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3.); графік нарахувань визначається відповідною Додатковою угодою. Додаткові угоди про продовження строку дії договору позики №3094038 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] не укладалися, і доказів того факту, що договір позики після 2 жовтня 2021 року було пролонговано шляхом укладання додаткової угоди позивачем не надано. За вищезазначених обставинах, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягнення заборгованість за тілом кредиту, а саме 12000 грн та відсотки в межах строку дії договору позики, тобто за 30 днів користування кредитом, виходячи із базової, фіксованої процентної ставки 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. Отже, заборгованість за відсотками могла бути нарахована в розмірі 7164 грн. (12000,00 грн. х 30 днів х 1,99%). Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №3094038 від 02.09.2021 в розмірі 19164 грн 00 к (12000+7164). З приводу стягнення заборгованості за договором позики №75154183 від 20.08.2021 суд виходить з наступного. Згідно п. 1. Договору Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2.1. Сума Позики становить 11480.00 грн. Відповідно до п. 2.3. Договору процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до п. 5.2. Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Згідно п. 12. Договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі Встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» має право вимоги [PERSON] на підставі укладеного Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023. Розрахунок заборгованості за договором позики №75154183 від 20.08.2021 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом лише стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою позики у розмірі 11480 грн. У той же час, щодо розміру заборгованості відповідача за нарахованими відсотками в сумі 26682 грн 05 к даний розрахунок не може вважатися належним доказом заборгованості відповідача в такій сумі. З договору позики №75154183 від 20.08.2021 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії позики у 30 днів та нарахування відсотків на залишок суми позики до 19.09.2021. Тобто, відсотки на залишок суми позики позивачем мали нараховуватися протягом місяця, починаючи з 20.08.2021 і до 19.09.2021. При цьому, позивачем відповідно до розрахунку заборгованості відсотки були нараховані до 27.01.2022 (а.п.131-133). Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75154183 в частині боргу за неповерненою сумою позики в розмірі 11480 грн. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 26682,05 грн позивачем в повній мірі не доведено. В цій частині, стягненню підлягає заборгованість відповідача за відсотками у розмірі 6835,56 грн (11480 грн х 30 днів х 1,99%). В той же час, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків, в сумі 183,68 грн. та 3% річних, в сумі 26,41 грн., в розумінні п.6 Розділу\~IV\~Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ "Про споживче кредитування",\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, задоволенню не підлягають, а підлягають списанню кредитодавцем. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75154183 в розмірі 18315 грн 56 к (11480+6835,56). З приводу стягнення заборгованості за договором позики №102815475 від 02.09.2021 суд виходить з наступного. 2 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102815475, який підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується анкетою-заявою на отримання кредиту №102815475, самим договором, паспортом споживчого кредиту №102815475, та довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.п. 85-91). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 вказаного договору ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 вказаного договору кредит надавався строком на 30 днів з 2 вересня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 2 жовтня 2021 року. Відповідно до п.3 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування в п.1.3 Договору становить 1,25% (а.п.90). ТОВ «Коллект центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, що відповідно до наявного в матеріалах справи графіку платежів за договором про споживчий кредит №102815475 від 02.09.2021, за користування кредитними коштами в строк, передбачений умовами договору, розмір процентів складає 2625 грн та комісії за надання кредиту - 770 грн. Тому, на думку суду, саме такий розмір заборгованості відповідача, з урахуванням строку кредитування у 30 днів, є доведеним. Позивачем не надано будь-яких доказів, що позичальником було пролонговано строк кредитування в порядку, визначеному п. 2.3 кредитного договору. Отже, кредитним договором не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №102815475 від 02.09.2021в розмірі 10395 грн 00 к (7000+2625 + 770). З приводу стягнення заборгованості за договором позики №3772766 від 07.09.2021 суд виходить з наступного. 7 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3772766, який підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується анкетою-заявою на отримання кредиту №3772766, самим договором, паспортом споживчого кредиту №3772766, та довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.п.78-84). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 вказаного договору ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 вказаного договору кредит надавався строком на 30 днів з 7 вересня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 7 жовтня 2021 року. ТОВ «Коллект центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, що відповідно до наявного в матеріалах справи графіку платежів за договором про споживчий кредит №3772766 від 07.09.2021, за користування кредитними коштами в строк, передбачений умовами договору, розмір процентів складає 5100 грн та комісії за надання кредиту - 1900 грн. Тому, на думку суду, саме такий розмір заборгованості відповідача, з урахуванням строку кредитування у 30 днів, є доведеним. Позивачем не надано будь-яких доказів, що позичальником було пролонговано строк кредитування в порядку, визначеному п. 2.3 кредитного договору. Отже, кредитним договором не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №3772766 від 07.09.2021 в розмірі 17000 грн 00 к (10000+5100+1900). Отже, згідно п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), згідно якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи ч.2\~ст. 625 ЦК України, першого\~речення ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~та ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (ч.1\~ст. 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі. Суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування процентів за договорами № 3094038 від 2 вересня 2021 року, №102815475 від 2 вересня 2021 року, № 3772766 від 7 вересня 2021 року, № 75154183 від 20 серпня 2021 року після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договору суперечать положенням ст.ст.\~1048,\~1050 ЦК України\~та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). Крім того, посилання позивача на те, що розмір заборгованості за кредитом був переданий в порядку відступлення права вимоги саме по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування такої заборгованості та суперечить наведеним вище положенням\~Цивільного кодексу України. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами: № 3094038 від 2 вересня 2021 року у розмірі 19164 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 12000 грн, заборгованість за відсотками 7164 грн; №102815475 від 2 вересня 2021 року у розмірі 10395 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 2625, 00 грн - сума заборгованості за відсотками, 770 грн за комісією; № 3772766 від 7 вересня 2021 року у розмірі 17000 грн, з яких: 10000 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 5100 грн - сума заборгованості за відсотками та 1900 грн за комісією; № 75154183 від 20 серпня 2021 року у розмірі 18315 грн 56 к,з яких:11480,00грн-сума заборгованості за основною сумою боргу; 6835 грн 56 к - сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Щодо розподілу судових витрат, то згідно з частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 2591,15 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 778,4 грн. (2591,15*30,04%). Представник ТОВ «Коллект Центр» заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 25 000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: заявка на надання юридичної допомоги №333 від 02.06.2025; договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» та прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.п.74-77). Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на необхідність дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної роботи, суд визначає їх в сумі 8 000,00 грн і стягненню з відповідача ці витрати підлягають пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (30,04 %). 8 000,00 грн х30,04% = 2403 грн 20 к (розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача). На підставі наведеного та Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 204-205, 207, 526, 530, 610, 612, 625-629, 634, 638-630, 642, 1049, 1050, 1054, 1083 ЦК України,

Outcome: partial