Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір №3913824. 26.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір №3035544. 15.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір №103293107. Договора підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами Договору №3913824 від 16.08.2021 відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн зі сплатою комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом у розмірі 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування строку користування кредитом 60 днів, та у разі пролонгації договору 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування строку користування кредитом. За умовами Договору №3035544 від 26.08.2021 відповідач отримала кредит у розмірі 1500,00 грн зі сплатою визначених платежів, процентів за користування кредитом за кожен день користування позикою: (акційний, фіксований - 0,01 % ; базовий, фіксований -1,99 %; за прострочену позику, фіксований- 1,01 %. За умовами Договору №103293107 від 15.08.2021 відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн зі сплатою комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом у розмірі 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування строку користування кредитом 60 днів, та у разі пролонгації договору 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування строку користування кредитом. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору на сайті позикодавців, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти згідно кредитних договорів. Підписання договорів відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма їх істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29/11-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3913824. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №3913824. 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФЕО» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3035544. 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 103293107. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023 відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договорами №3035544, № 103293107. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість: за договором №3913824 від 16.08.2021 - 39373,47 грн, з яких 4428,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 34095,47 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісією - 850,00 грн; за договором №3035544 від 26.08.2021 - 21610,50 грн, з яких 1500,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20110,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором №103293107 від 15.08.2021 - 25289,08 грн, з яких 4792,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20172,08 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісією - 325,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 86273,05,00 грн, з яких : 10720,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 74378,05 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість - 1175,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником в електронній формі був укладений Договір про споживчий кредит за №3913824 (індивідуальна частина), який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором. За умовами договору сума кредиту -5000,00 грн, строк надання кредиту - 15 днів; термін повернення кредиту - 31.08.2021, комісія - 950,00 грн за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово, проценти - 2,00 % від фактичного залишку; стандартна ( базова) процентна ставка - 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договором передбачено його пролонгацію. Також 15.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником в електронній формі був укладений Договір про споживчий кредит за №103293107 (індивідуальна частина) (далі - Договір), який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором. За умовами договору сума кредиту -5000,00 грн, строк надання кредиту - 30 днів; термін повернення кредиту - 15.08.2021, комісія - 500,00 грн за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово, проценти - 1,25 % від фактичного залишку; стандартна ( базова) процентна ставка - 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договором передбачено його пролонгацію Згідно п. 2.1 Договорів №3913824, №103293107 кредитні кошти надаються Позичальнику, шляхом переказу на Картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1 Договорів №3913824, №103293107, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «МІЛОАН» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «МІЛОАН» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «МІЛОАН» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «МІЛОАН» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2). Відповідач приймаючи пропозицію ТОВ «МІЛОАН» про укладення кредитного договору, також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтвердила, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил; не перебуває під впливом хвороби, алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатна усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або, які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомила ТОВ «МІЛОАН» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «МІЛОАН», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил (п. 6.3). Укладення ТОВ «МІЛОАН» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «МІЛОАН» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно з Додатком №1 до договору про споживчий кредит за №3913824 від 16.08.2021 (Графік платежів за договором), сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, проценти. Додатком №2 до договору про споживчий кредит за №3913824 від 16.08.2021 є паспорт споживчого кредиту, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі. Відповідно до Анкети-заяви на кредит №3913824 від 16.08.2021, остання містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем в ТОВ «МІЛОАН» на суму 5000,00 грн. Також, у вказаній заяві відображений посекундний процес оформлення та розгляду заяви №3913824 від 16.08.2021. Як вбачається з довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, відповідач, з яким укладено договір №3913824 від 16.08.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» шляхом відправки 16.08.2021 одноразового ідентифікатора V96377 на номер мобільного телефону [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» 16.08.2021 надало відповідачу кредит за договором №3913824 від 16.08.2021 у сумі 5000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] , що довідкою ФК «Елаєнс». Згідно з Додатком №1 до договору про споживчий кредит а №103293107 від 15.08.2021 (Графік платежів за договором), сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, проценти. Додатком №2 до договору про споживчий кредит за №103293107 від 15.08.2021 є паспорт споживчого кредиту, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі. Відповідно до Анкети-заяви на кредит №103293107 від 15.08.2021, остання містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем в ТОВ «МІЛОАН» на суму 5000,00 грн. Також, у вказаній заяві відображений посекундний процес оформлення та розгляду заяви №103293107 від 15.08.2021. Як вбачається з довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, відповідач, з яким укладено договір №103293107 від 15.08.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» шляхом відправки 16.08.2021 одноразового ідентифікатора W48492 на номер мобільного телефону [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» 16.08.2021 надало відповідачу кредит за договором №103293107 від 15.08.2021 у сумі 5000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] , що довідкою ФК «Елаєнс». 26.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та позичальником в електронній формі був укладений Договір позики за №3035544 (далі - Договір 2), який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором. За умовами договору 19.09.2021, проценти - 2,00 % від фактичного залишку; процентів за користування кредитом за кожен день користування позикою: (акційний, фіксований - 0,01 % ; базовий, фіксований -1,99 %; за прострочену позику, фіксований- 1,01 %. Відповідно до п.2.6 Договору 2 позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3-х робочих днів з дати підписання Договору. Відповідно до п. 8.3 Договору 2 відповідач підтвердила, зокрема, що вона отримала у чіткій і зрозумілій формі інформацію, передбачену ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про захист персональних даних», вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною Договору, вивчив та повністю погоджується з умовами Договору позики. Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору №3035544 від 26.08.2021 сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, угодивши умови пролонгації договору позики. Додатком договору позики №3035544 від 26.08.2021 є паспорт позики, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі. Відповідно до Анкети клієнта [PERSON] перед підписанням договору позики надала позикодавцю інформацію щодо своїх анкетних даних. Договір позики був підписаний [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора z12155, додаткова угода № 1 та графік обов`язкових платежів підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором d28468, паспорт позики - одноразовим ідентифікатором z72676 ТОВ «МАНІФОЮ» 26.08.2021 надало відповідачу кредит у 1500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] , що довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення». 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29/11-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3913824. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №3913824. 29.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФЕО» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 3035544. 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 103293107. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023 відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договорами №3035544, № 103293107. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість: за договором №3913824 від 16.08.2021 - 39373,47 грн, з яких 4428,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 34095,47 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість - 850,00 грн; за договором №3035544 від 26.08.2021 - 21610,50 грн, з яких 1500,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20110,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором №103293107 від 15.08.2021 - 25289,08 грн, з яких 4792,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20172,08 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість - 325,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 86273,05,00 грн, з яких : 10720,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 74378,05 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість - 1175,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Розмір заборгованості за кредитами міститься у розрахунках та реєстрах боржників до кредитних договірів, наданих позивачем. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів кредитні договора № 3913824, №3035544, № 103293107 укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», Згідно із п.п. 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між первісними кредиторами та відповідачем було укладено електронні кредитні договори. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1 статті 517 ЦК України). Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитними Договорами № 3913824, №3035544, № 103293107, відповідно до Договорів факторингу та відступлення прав вимоги. Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеними кредитними Договорами має заборгованість: за договором №3913824 від 16.08.2021 - 39373,47 грн, з яких 4428,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 34095,47 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісією - 850,00 грн; за договором №3035544 від 26.08.2021 - 21610,50 грн, з яких 1500,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20110,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором №103293107 від 15.08.2021 - 25289,08 грн, з яких 4792,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20172,08 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісією- 325,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 86273,05,00 грн, з яких : 10720,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 74378,05 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість - 1175,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що майнові права позивача підлягають захисту, а тому позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними Договорами: за договором №3913824 від 16.08.2021 - 38523,47 грн, з яких 4428,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 34095,47 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором №3035544 від 26.08.2021 - 21610,50 грн, з яких 1500,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20110,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором №103293107 від 15.08.2021 - 24964,08 грн, з яких 4792,00 - заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 20172,08 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Водночас вимоги позивача про стягнення суми прострочених платежів за комісією, суд вважає, що ця вимога не є правомірною у зв`язку з наступним. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з частинами 1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №766/8096/20, встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту від суми кредиту щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи, зокрема розмір кредиту та процентів, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови підпункту «б» пункту 1 кредитного договору щодо сплати позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту є несправедливими. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, як зазначалося вище, згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданих позивачем доказів установлено, що кредиторами нараховано відповідачеві до сплати комісію за дії, які кредитор вчиняє за укладення кредитного договору - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договорами суд не вбачає. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Так, договірні відносини між ФОП [PERSON] та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтверджені договором № 02-09/2024-6 про надання правової допомоги від 02.09.2024. Як вбачається з Договору Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Згідно Заявки на надання юридичної допомоги №19 від 01.05.2025 та Витягу від 30.05.2025 з Акту №5 про надання юридичної допомоги, сторони за Договором, підписавши цю заявку погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. вартістю 2000 грн за одну годину; : надання письмової консультації - 1 год вартістю 3000 грн, складання позовної заяви - 6 год. вартістю 3000 грн за одну годину, всього на суму 18000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між ФОП [PERSON] та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтверджується наданими доказами. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Заявці та Витязі з Акту про надання правової допомоги, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимагам (98,64 %) в розмірі 2389,46 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial