Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Орган опіки та піклування піклування Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказують, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] перебувають в офіційному шлюбі та проживають у власному домоволодінні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідача є батьками трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сини проживають разом із батьками, а старша донька [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально- психологічної реабілітації Черкаської обласної ради». Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] , як батьки, покладені на них обов`язки щодо виховання та утримання доньки не виконують, дитина залишається поза їх увагою. Неповнолітня [PERSON] опинилася у складних життєвих обставинах та була доставлена до Центру соціально-психологічної реабілітації працівниками сектору ювенальної превенції за власним бажанням. Позивач вказує, що 04.04.2025 року до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради надійшла заява [PERSON] з проханням позбавити її батьків батьківських прав щодо неї, в зв`язку з тим, що в родині дитина страждала від різних видів насильства (психологічного, економічного, фізичного). 24.04.2025 року проведене засідання комісії із захисту прав дитини, де розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх неповнолітньої доньки [PERSON] . Під час засідання було заслухано дівчину та її батьків та виявлено, що наразі питання про позбавлення батьківських прав є передчасною. Підтверджуючі докази, які дозволяли б встановити, що [PERSON] та [PERSON] свідомо порушують батьківські обов`язки, вчиняють насильство над дітьми, не забезпечують необхідним для повноцінного життя та розвитку, злісно не виконують вимог органів опіки і піклування, служб у справах дітей - не виявлені. Враховуючи відсутність вагомих підстав, комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради, вважала за недоцільне позбавляти батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Батькам було рекомендовано налагодити близькі та довірливі відносини з донькою. 06.05.2025 року до Служби у справах дітей надійшов лист-повідомлення від неповнолітньої [PERSON] в якому вона описує своє життя з батьками, своє негативне ставлення до них та категоричну відмову повертатись додому, просить влаштувати її в іншу сім`ю. З інформації наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей, стало відомо, що за час перебування неповнолітньої в закладі батьки не відвідували доньку, не зверталися до адміністрації з метою налагодження стосунків з донькою, не виявляють батьківського піклування та не цікавляться її життям. У зв`язку з цим, 28.05.2025 року відбулося чергове засідання Комісії із захисту прав дитини, під час якого було вирішено: підготувати подання та висновок до виконавчого комітету Мошнівської сільської ради про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав дитини [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] . На даний час, батьки [PERSON] та [PERSON] так і не проявили інтерес до старшої доньки, спілкуватися із нею відмовляються, не відвідують у центрі, не цікавляться її здоров`ям, успіхами, тощо. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ч.3 ст.170 СК України, не позбавлені можливості повернути дитину, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] та передати дитину під нагляд Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мошнівської сільської ради, для подальшого її влаштування. В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Мошнівської сільської ради Калина К.І. не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи просила провести без її участі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, що підтверджується даними поштового повідомлення про вручення повістки. Відзивів на позов Органу опіки та піклування Мошнівської сільської ради та будь які клопотання по справі, від відповідачів до суду не надходило. Представник третьої особи КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» Гладун С.М. у судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення директора центру КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» №161 від 31.03.2025 року, до центру була доставлена [PERSON] . Крім того, згідно повідомлення директора центру КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» №179 від 04.04.2025 року, що з 30.03.2025 року у Центрі перебуває [PERSON] . Згідно висновку оцінки потреб сім`ї до Акта оцінки потреб сім`ї/особи від 03.04.2025 року, основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є невиконання батьківських обов`язків, неналежні умови проживання, самовільне покидання дому неповнолітньою донькою. Встановлено, що 04.04.2025 року до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради надійшла заява [PERSON] з проханням позбавити її батьків батьківських прав щодо неї, в зв`язку з тим, що в родині дитина страждала від різних видів насильства (психологічного, економічного, фізичного). Відповідно до психологічної характеристики [PERSON] , неповнолітня адаптувалася до правил Центру легко, власну точку зору має, рівень навчання під час перебування в Центрі покращився, чутлива до емоційних нюансів, для [PERSON] характерні великі діапазони емоційних станів: легко виникає захоплення від рвдісних емоцій і повний відчай від сумних, за час перебування в Центрі приймала активну участь у заходах закладу. Згідно рішення виконавчого комітету Мошнівської сільської ради комісії з питань захисту прав дитини від 02.06.2025 року №131 вирішено за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав неповнолітню [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як з`ясовано судом, тривалий час батьки свідомо ухиляються від належного виконання батьківські обов`язки, не дбають про здоров`я, духовний та моральний розвиток дитини, не забезпечують здобуття нею освіти, не мають виховного впливу на дитину. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання неповнолітньої від батьків без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про неповнолітню і неможливістю батьків самостійно визначити її долю. Також є по суті превентивною мірою відносно батьків, оскільки надає їм можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на батьків, які не справляються зі своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В даному випадку, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] опинилася у складних життєвих обставинах, а саме те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки відносно неї, не дбають про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, діють всупереч інтересам дитини, тим самим позбавили її права на належне батьківське виховання та утримання. Водночас, згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням наведеного, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, враховуючи особу і поведінку відповідачів, а також ураховуючи, що відібрання дитини від батьків може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд дійшов висновку, про неможливість залишення дитини у батьків, адже це буде суперечити інтересам дитини, тому позов про її відібрання без позбавлення батьків батьківських прав підлягає до задоволення. Під час звернення до суду, позивач звільнений від сплати судового збору, який відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів. Виходячи із вимоги статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. по 605,60 з кожного.

Outcome: approved