Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.06.2024 року між відповідачем та ТОВ «Стар файненс груп» був укладений договір №08292-06/2024 про надання фінансового кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, проте відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 28945 грн.. 24.09.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № 24092024 за яким ТОВ «Стар файненс груп» відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №08292-06/2024 від 08.06.2024 року, який укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». З метою захисту порушеного права позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 28945 грн., судові витрати в розмірі: 2422,40 грн. судового збору, та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 03.06.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно з поданням позову позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи належить банківська картка з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція здійснена 08.06.2024 року о 21:05 на банківську картку № [NUMBER] в сумі 7000 гривень з призначенням платежу «зарахування на картку № [NUMBER] ; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.06.2025 року вказане клопотання задоволено. 01.09.2025 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли від АТ КБ «Приватбанк» витребувані судом докази, а саме: інформація про те що банківська картка № [NUMBER] , була емітована банком на ім`я [PERSON] та на неї було зараховано платіж у сумі 7000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у відповідності до?ст.128 ЦПК України. Поштова кореспонденція направлялася за місцем реєстрації відповідача. На адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній» у зв`язку з чим в подальшому про час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Відповідач будь-яких заяв та клопотань до суду не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Згідно?ч. 8 ст. 178 ЦПК України?у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно?ч.4 ст.223,?ч.1 ст.280 ЦПК України?вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі?ч. 2 ст. 247 ЦПК України?фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 08.06.2024 року між відповідачем та ТОВ «Стар файненс груп» був укладений договір №08292-06/2024 про надання фінансового кредиту кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до п.1.1. Договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначеним цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Тип кредиту кредит. Мета кредиту: на власні потреби. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08.06.2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний повернути в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 05.10.2024 року. Відповідно до п. 1.4. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Відповідно до п. 1.4.1. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування. Згідно п. 1.6. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4149-60хх-хххх-4123. Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ч.12?ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом вих. №20250416-160 від 16.04.2025 року виданий ТОВ «Пейтек» відповідно якого було успішно перераховано на платіжну картку №4149-60хх-хххх-4123 платіж на суму 7000,00 гривень, а також витребуваними судом документами АТ КБ «Приватбанк» про те що банківська картка № [NUMBER] , була емітована банком на ім`я [PERSON] та на неї було зараховано платіж у сумі 7000 грн. Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи також містять анкету-заяву на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, які також підписані шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. З огляду на вищевикладене, вбачається, що відповідач [PERSON] була належним чином ознайомлена із умовами вказаного Договору про надання фінансового кредиту №08292-06/2024 від 08.06.2024 року, що підтверджується накладенням відповідачем Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 16.05.2025 року за вих. №23923552 відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Відповідач не виконала умови кредитного договору, у зв`язку із чим має заборгованість в сумі 28945 гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень 00 копійок; заборгованості за сумою відсотків 11445 гривень 00 копійок; заборгованість за неустойкою 10500 гривень. 24.09.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № 24092024 за яким ТОВ «Стар файненс груп» відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №08292-06/2024 від 08.06.2024 року, який укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованності з відповідача підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості за неустойкою у розмірі 10500 грн., не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 18?Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду даної справи. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано відповідачу до сплати неустойку в розмірі 10500 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення такої неустойки. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 08292-06/2024 від 08.06.2024 у розмірі 18445 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн. та заборгованості за відсотками?11445 грн. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1ст. 81?ЦПК України?кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги?ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПКУ країни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього?Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1?ст. 626 Цивільного кодексу України?договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України?визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог?ст. 638 Цивільного кодексу України?договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2?ст. 639 Цивільного кодексу України?визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У відповідності до ст. ст. 525, 526, абз.1 ч. 1 ст. 530?Цивільного кодексу України?зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. V. Висновки суду. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 гривень, та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 11445 гривень, що у сукупності становить суму заборгованості у розмірі 18445 грн. Вимога про стягнення заборгованості за неустойкою у розмірі 10500 грн., не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VI. Щодо судового збору та інших судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції №9013 від 13.05.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень?ст. 141 ЦПК України?з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1544,43 гривень. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Позивач пред`явив вимогу про стягнення 7000 гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №0103 від 01.03.2025 року; замовлення до договору про надання правничої допомоги №0103 від 01.03.2025 року; детальний опис наданих послуг; рахунок на оплату. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 4?статті 137 ЦПК України?розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial