Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , 22.07.2025 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні у Подільському відділі ДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представниця позивача вказує, що позивач на даний час є безробітним, є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, через що його матеріальне становище та стан здоров`я суттєво погіршились. Позивач перебував на військовій службі з грудня 2022 року та здійснював захист держави від збройної агресії російської федерації проти України, й під час виконання бойового завдання 09.08.2023 отримав осколкове проникаюче поранення черевної порожнини, вогнепальне осколкове поранення ІІ-ІІ фаланги правої кисті, після чого проходив і продовжує проходити довготривале лікування та реабілітацію. Такі обставини свідчать про наявність у позивача значних витрат, пов`язаних з лікуванням та погіршення стану здоров`я, що також значно погіршує його матеріальне становище. Крім того, представниця позивача вказує, що позивач з 06.08.2024 не перебуває на військовій службі, грошового забезпечення не отримує, тобто він залишився без роботи і єдиним його джерелом доходу є пенсія, розмір якої становить 23610 грн на місяць, яку він почав отримувати з березня 2025 року. Однак відрахування аліментів та заборгованості по аліментам з пенсії позивача складають 50%, і таким чином йому залишається на прожиття 11805 грн, що не покриває навіть найнеобхідніші потреби у лікуванні. Також, 23.05.2018 позивач уклав шлюб з [PERSON] , в якому в них народилась спільна дитина - [PERSON] , яка також потребує фінансових витрат та повністю знаходиться на утриманні. У позивача відсутнє будь-яке нерухоме майно, однак має автомобіль, який не має великої матеріальної цінності та на який накладено арешт в рамках виконавчого провадження. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представниця позивача просить зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою суду від 01.08.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Представниця позивача [PERSON] , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується відміткою від 18.09.2025 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відмовився", який направлявся з судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавала. За відсутності заперечень позивача та його представниці про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідачки про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представниці позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить витяг з актового запису про народження (а.с. 4 (зворот), а.с.5). На виконанні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №65239645 за виконавчим листом, виданого Голованівським районним судом Кіровоградської області, щодо стягнення з позивача на користь відповідачки щомісячно аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.09.2010 і до 29.09.2027, що підтверджується копією постанови державного виконавця від 22.04.2021 (а.с. 4). За вищезазначеним виконавчим листом у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.05.2025 складала 273588,55 грн, що підтверджується копією листа Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.06.2025 та копіями розрахунків заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 5 (зворот), а.с. 6-8, 25). 23 травня 2018 року позивач уклав шлюб з [PERSON] в Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 24 (зворот). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.08.2018 Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в позивача та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 18 (зворот). Згідно копії довідки військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону №916 від 08.04.2024, встановлено, що позивач 09.08.2023 отримав вогнепальне поранення, переніс операцію у зв`язку з цим пораненням, отриманим внаслідок захисту Батьківщини (а.с. 13). Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2000 військово-медичного клінічного центру Південного регіону, позивач з 11.03.2024 по 09.04.2024 перебував на лікуванні в центрі у зв`язку з отриманим пораненням, був прооперований (ампутаційна резекція тонкої кишки, ампутаційна резекція товстої кишки, тампонування паравертебрального, заочеревного простору та тазу, СДЧП, дебрідмент ІІІ пальця правої руки, провізорні шви) (а.с. 13 (зворот), а.с. 14). Відповідно копії довідки військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону №2057 від 13.05.2024, встановлено, що позивач отримав тяжку травму після вогнепального проникаючого поранення черевної порожнини, вогнепального не проникаючого хребтового поранення, переніс операцію у зв`язку з пораненням, отриманим внаслідок захисту Батьківщини (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про хворобу №1092 військово-лікарської комісії в/ч [NUMBER] , позивач, який з грудня 2022 року був призваний на військову службу та отримав поранення під час виконання бойового завдання, визнаний непридатним до військової служби з переглядом через 6 місяців (а.с. 21-24). Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 06.08.2024, позивач 28.07.2024 звільнений в запас з військової служби за станом здоров`я, здав справи та посаду (а.с. 10 (зворот), а.с. 11). Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД №197276 від 11.11.2024, позивачу встановлено до 01.12.2025 другу групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини (а.с. 12). Як вбачається з копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №1309 від 11.11.2024, виданої медико-соціальною експертною комісією, позивачу рекомендовано пройти медичну реабілітацію після травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, а саме: відновлювальну терапію, реконструктивну хірургію, медичне спостереження, а також професійну реабілітацію та протезні вироби (а.с. 15 (зворот), а.с. 16). Відповідно до копії листа управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.04.2025, позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію в розмірі 23610 грн на місяць (а.с. 16 (зворот), а.с. 17-18). Згідно копії довідки Міністерства внутрішніх справ від 13.11.2024, у позивача у власності перебуває легковий автомобіль "VOLKSWAGEN PASSAT", 2012 року виробництва (а.с. 9). Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ...> від 20.06.2025 №432209704, в позивача немає у власності нерухомого майна, на автомобіль "VOLKSWAGEN PASSAT", 2012 року виробництва, накладено арешт за рішенням Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.02.2024 (а.с. 27). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснив судам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 по справі № 459/2181/17 про те, що при розгляді позовів, заявлених із підстав зміни розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 19.06.2024 по справі №686/22677/23 про те, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідачки з 16.09.2010 до 29.09.2027 стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 23 травня 2018 року позивач зареєстрував шлюб з іншою жінкою [PERSON] , в період якого в них народився син [PERSON] , який також потребує утримання, що призвело до зміни сімейного стану позивача. Крім того, 09.08.2023 позивач отримав важке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, після чого визнаний непридатним до військової служби, був звільнений з військової служби, після лікування отримав другу групу інвалідності та потребує подальшої медичної реабілітації, що призвело до зміни матеріального стану позивача та погіршення його здоров`я. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на користь відповідачки є обґрунтованими, оскільки змінились його сімейний та матеріальний стан, а також погіршилось його здоров`я. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини [PERSON] , суд враховує, що позивач має поганий стан здоров`я через поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, на утриманні має іншу малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , інших утриманців не має, отримує дохід, який складається з пенсії, має у власності один легковий автомобіль, нерухомого майна у власності не має, відповідачка відзив на позов не подала, тобто не заперечує проти зменшення розміру аліменти. А тому, суд дійшов висновку, що розмір аліментів повинен бути зменшений до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача, як особу з інвалідністю ІІ групи, звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки мають бути стягнуті 1211,2 грн. судового збору на користь держави. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved