Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У лютому 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Хмарук Юлія Миколаївна звернулася до суду із заявою про встановлення факту, має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючих документів. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла баба заявниці [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 січня 2016 року. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Тишкун Ж.Я. було заведено спадкову справу №\~53/2016, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44455029 від 14 липня 2016 року. Згідно довідки від 29 січня 2025 року №\~32/02-14, виданої приватним нотаріусом Тишкун Ж.Я., [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , котра подала заяву про прийняття спадщини за законом за правом представлення у зв`язку зі смертю її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно даних Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не складалися та не посвідчувалися. Відомості про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи та у нотаріуса відсутні. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами 5624280400:09:002:0072, 5624280400:08:001:0472, 5624280400:09:002:0287, загальною площею 2,47 га, що знаходяться на території Білашівської сільської ради Острозького району, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, право власності на які за спадкодавцем посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367 від 29 липня 2008 року. 29\~січня 2025\~року представник\~заявника Тимощук\~Н.І.\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Тишкун Ж.Я.\~із заявою\~про видачу\~свідоцтв про\~право на\~спадщину за\~законом на\~вищевказані земельні\~ділянки,\~проте постановою\~від 29\~січня 2025\~року №\~32/02-14\~ [PERSON] було\~відмовлено у\~видачі свідоцтв\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] на земельні номерами ділянки з кадастровими 5624280400:09:002:0072, 5624280400:08:001:0472, 5624280400:09:002:0287, право власності на які посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367, виданим 29 липня 2008 року Острозькою райдержадміністрацією Рівненської області. Підставою для винесення постанови стало те, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 січня 2016 року виконавчим комітетом Білашівської сільської ради Острозького району Рівненської області, ім`я спадкодавця вказано як « [PERSON] ». Як вбачається із наданого заявником Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367, виданого 29 липня 2008 року Острозькою райдержадміністрацією Рівненської області, вказано, що власником земельних ділянок є « [PERSON] ». Як зазначає представник заявника, для реалізації свого права на спадкування заявнику необхідно встановити факт належності померлій [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367. У зв`язку із викладеним, представник заявника просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367 від 29 липня 2008 року, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник заявника надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої\~особиОстрозька міська рада в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №\~00018429411 від 26 липня 2017 року, [PERSON] народився [INFO] , про що 26 жовтня 1960 року Білашівською сільською радою Острозького району складено відповідний актовий запис №\~42. Батьками особи вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 липня 1986 року відділом ЗАГС Ровенської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 17 липня 1986 року зроблено запис за №\~139. Батьками особи вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014477065 від 19 вересня 2014 року, [PERSON] 07 серпня 2007 року уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвища на « [PERSON] ». Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області №\~2/1713/525/11 від 07 жовтня 2011 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, між [PERSON] та [PERSON] , 27 жовтня 2015 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №\~145. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 січня 2016 року Виконавчим комітетом Білашівської сільської ради Острозького району Рівненської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 85 років, про що 27 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №\~3. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Тишкун Жанною Яківною було заведено спадкову справу №\~53/2016, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44455029 від 14 липня 2016 року. Згідно довідки №\~24, виданої 20 січня 2025 року старостою сіл Білашів, Дерев`янче, Радужне, Точевики Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, на момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а/з № 3 від 27 січня 2016 року), остання була зареєстрована, проживала за адресою: [ADDRESS] та вела спільне господарство одна. Інші зареєстровані особи відсутні. Згідно довідки № 32/02-14, виданої 29 січня 2025 року приватним нотаріусом Тишкун Ж.Я., [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , котра подала заяву про прийняття спадщини за законом за правом представлення у зв`язку зі смертю її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою приватного\~нотаріуса Рівненського\~районного нотаріального\~округу Рівненської\~області Тишкун\~Жанни Яківни\~від 29\~січня 2025\~року №\~32/02-14,\~ [PERSON] було\~відмовлено у\~видачі свідоцтв\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 5624280400:09:002:0072, 5624280400:08:001:0472, 5624280400:09:002:0287, право власності на які посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 217367, виданим 29 липня 2008 року Острозькою райдержадміністрацією Рівненської області. Підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину стало те, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 січня 2016 року виконавчим комітетом Білашівської сільської ради Острозького району Рівненської області, ім`я спадкодавця вказано як « [PERSON] », водночас, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367, виданого 29 липня 2008 року Острозькою райдержадміністрацією Рівненської області, власником земельних ділянок вказано « [PERSON] ». Згідно договору оренди землі № 130/11 від 10 січня 2009 року, укладеного між [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ «Горинь Агро» (Орендар), Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування Земельну Ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Білашівської с/р (п. 1.1). Згідно п. 2.1 договору в оренду передається Земельна ділянка площею 2,0 гектарів, у тому числі рілля 2,0 га що співпадає з площею земельної ділянки з кадастровим номером 5624280400:09:002:0072 відповідного державного акта. Також згідно п. 6.2 договору підставою для передачі в оренду Земельної Ділянки є рішення Орендодавця і державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 217367 від 20 липня 2008 року. Згідно відомостей\~Державного земельного\~кадастру про\~право власності\~та речові\~права на\~земельну ділянку,\~щодо земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~5624280400:09:002:0072,\~яка перебуває\~в оренді\~ТОВ «Горинь\~Агро Плюс»,\~вказано відомості\~про власника\~ [PERSON] ,\~тоді як\~щодо інших\~2\~земельних ділянок номерами 5624280400:08:001:0472 та з кадастровими 5624280400:09:002:0287 власником зазначена [PERSON] . Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, наведених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5: на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсів №43 від 04 травня 1999 року (у редакції чинній на час виготовлення видачі державних актів на право власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи, усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Стаття 126 Земельного кодексу України, встановлює, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відповідно до зазначеного закону на території України державні акти на земельні ділянки не видаються. У зв?язку з втратою чинності Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року №449, з 03 червня 2013 року Державні акти не видаються, а отже отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, як правовстановлюючий документ, що підтверджує право на майно, видавались до 01.01.2016 року, з внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», замість свідоцтва, видається Витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Підтвердження права власності на нерухоме майно є Витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно (в тому числі видачу Державних актів та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно), чинне законодавство не передбачає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Таким чином неможливість встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та виправлення відповідних помилок в позасудовому порядку є відповідні зміни до законодавства щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно, якими ліквідовано інститут видачі правовстановлюючих документів на нерухоме майно, зокрема державних актів на право власності на земельні ділянки та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тому відповідно відсутня можливість вносити відповідні зміни до правовстановлюючих документів. Відтак, виправлення орфографічних або технічних помилок у виданому державному акті та свідоцтві про право власності на нерухоме майно, можливо лише шляхом звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду. У поданому заявником Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~217367 від 29 липня 2008 року, виданому відносно земельних ділянок з кадастровими номерами 5624280400:09:002:0072, 5624280400:08:001:0472, 5624280400:09:002:0287, договорі оренди землі № 130/11 від 10 січня 2009 року, відомостях з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки та інших документах містяться розбіжності у зазначенні ім`я по-батькові спадкодавця, а саме: « [PERSON] » зазначено як « [PERSON] ». На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні ім`я по-батькові спадкодавця (баби заявника) в правовстановлюючих документах і така обставина перешкоджає їй в оформленні спадщини, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на спадщину, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності його покійному батьку, у заявника не має. Положеннями ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості отримання заявником спадщини, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення. Встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України.

Outcome: approved