Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №102854201 від 27.09.2021, у сумі 79052,00 гривень, понесені позивачем витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2 422,40 гривень та 8000,00 гривень в рахунок понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що 27.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №102854201, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 20000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Посилався, що відповідно до умов п. 7.1 кредитного договору цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно з Правилами та відповідно до способу надання кредиту, визначеного в п. 2.1 договору. Строк дії договору становить період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовилися, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати, встановленої в п. 1.4 договору. Зазначив, що ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти, а відповідач усупереч умовам вказаного вище кредитного договору не виконав свого зобов`язання. Зазначив, що 27.01.2022 на підставі договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №102854201 від 27.09.2021 та, відповідно, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] . Посилався, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення кредитної заборгованості на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відтак, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором від 102854201 від 27.09.2021 в сумі 79052 грн, з яких: 18000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 59625,00 грн - заборгованість за процентами, 1400,00 грн - заборгованість за комісією, вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал», а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Рух справи Салтівський районний суд м. Харкова ухвалою від 21 липня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Через підсистему «Електронний суд» 08.09.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій представник просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», у поданій заяві зазначив про відсутність у позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманими судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, беручи до уваги, що представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідач належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності сторін. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 27.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102854201, відповідно до умов п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Як убачається з умов п. 1.2 - 1.5 Розділу 1 кредитного договору, сума кредиту становить 20000,00 грн у валюті - гривня; кредит надається строком на 30 днів з 27.09.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27.10.2021; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 26 680,00 грн у грошовому виразі та 3,232,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 цього договору. Умовами п. 2.2.3 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно з п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою в п. 1.6 та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. З умов п. 6.1 договору убачається, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші особи. Водночас, з умов п. 10 кредитного договору убачається, що кредитний договір не підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з анкетою-заявою на кредит №102854201 від 27.09.2021, в ній міститься інформація щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетні даних фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача, а також процес оформлення та розгляду заяви 102854201. Надана суду анкета, як і кредитний договір не підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] . Наданий суду Додаток №1 до договору про споживчий кредит №102854201 від 27.09.2021 - Графік платежів за договором про споживчий кредит 102854201 від 27.09.2021 не містить підпису ані кредитора, ані позичальника. Суду надано копію паспорта споживчого кредиту №102854201, який є Додатком №2 до договору про споживчий кредит №102854201 від 27.09.2021, який не містить підписів ані кредитора, ані позичальника [PERSON] . Відповідно до платіжного доручення №33018275 від 27.09.2021, платник ТОВ «Мілоан» (відомості щодо банку платника не зазначено) перерахував [PERSON] на банківську картку «MASTERCARD» [NUMBER] грошові кошти в сумі 20000,00 грн із зазначенням платежу: кредитні кошти згідно з договором 102854201. Надане суду платіжне доручення не містить жодних реквізитів банківської установи про день та час вчинення такої банківської операції (а.с. 31). Суду надано відомість про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан» (а.с. 31 зворот - 33). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтверджує, що « [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір 102854201 від 27.09.2021, ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор U58869 відправлено 27.09.2021 о 08:09:46 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 30 зворот). 27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Відповідно до п. 7.1 договору про відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2 348 126,09 грн. При цьому оплата прав вимоги, які підлягає відступленню згідно з цим договором до кожного окремого боржника, визначається згідно з додатком №1 до даного договору. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №79-МЛ від 27.01.2022 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі кредитного договору №102854201 від 27.09.2021 в сумі 79 052,00 грн (а.с. 38). Із наданої суду копії платіжного доручення №65564 від 27.01.2022 убачається факт оплати ТОВ «ФК Кредит-Капітал» на користь ТОВ «Мілоан» грошових коштів за відступлення права вимоги за Договором факторингу №79-МЛ/Т. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону №675). За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення наведеного вище Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675). Правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України унормовано, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З аналізу наведених вище норм закону убачається, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача). або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). Натомість, з копії договору про споживчий кредит №102854201 від 27.09.2021, яка міститься в матеріалах справи, убачається, що вказаний договір не містить підпису позичальника, у тому числі, й за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015. На першій сторінці договору в правому верхньому куті містяться відомості щодо його підписання лише представником кредитора - [PERSON] 27.09.2021 о 09:09 (а.с. 24 зворот). Водночас, умовами п.п. 8.1 п. 8 Договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022 сторонами погоджено, що ТОВ «Мілоан» протягом 180 днів з моменту підписання цього Договору, за умови своєчасної повної оплати компенсації за придбання (відступлення прав) відповідно до п.п. 7.1, 7.2 цього договору передати новому кредитору всю документацію щодо права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі. Згідно з умовами п. 8.2. Договору відступлення прав вимоги факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (Додаток №2 до цього договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що ТОВ «Мілоан» взяло на себе зобов`язане передати ТОВ «Кредит-Капітал» усі наявні в кредитній справі документи, у тому числі кредитні договори, право вимоги по яким відступалося згідно Договору факторингу №79-МЛ/Т від 27.01.2022, зокрема, і кредитний договір №102854201 від 27.09.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Проте, як убачається за змісту кредитного договору №102854201 від 27.09.2021, останній не містить електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] , який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір. Що стосується наданої позивачем Довідки про ідентифікацію, то суд бере до уваги, що в ній містяться відомості про те, що 27.09.2021 о08:09:46 на номер телефону [NUMBER] [PERSON] було направлено одноразовий ідентифікатор U58869. Разом з тим, з Анкети-заяви на кредит №102854202 від 27.09.2021 в таблиці «Процес оформлення та розгляду заяви 102854201» відображено відомості про те, що підписання договору відбулося 27.09.2021 о 07:09:16, тобто підписання договору відбулося ще за годину до відправлення позичальникові одноразового ідентифікатора, яким він повинен був підписати договір, що є неможливим та нелогічним. Беручи до уваги наявність суперечливих відомостей в довідці про ідентифікацію та в анкеті-заяві на кредит та, ураховуючи, що надана суду копія договору про споживчий кредит №102854201 від 27.09.2021 не містить жодних відомостей про його підписання [PERSON] електронним цифровим підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, підстави дійти висновку про те, що матеріали справи містять належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження волевиявлення відповідача [PERSON] на укладення договору про споживче кредитування №102854201 від 27.09.2021, - відсутні. Серед іншого, суд звертає увагу, що позивач на підтвердження факту укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] договору про споживче кредитування №102854201 від 27.09.2021 та виконання ТОВ «Мілоан», як позикодавцем, його умов в частині передачі грошових коштів позичальнику у сумі 20 000,00 грн, у позовній заяві посилається на платіжне доручення №33018275 від 27.09.2021. Водночас, надаючи оцінку даному доказу, суд доходить висновку, що він не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Абзацом 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75 (це Положення розроблене відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №75), передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення №75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Як убачається з наданої суду копії платіжного доручення №33018275 від 27.09.2021, наданий суду документ не дає можливості установити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ «Мілоан» [PERSON] кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн, позаяк платіжне доручення містить відомості щодо банку платника - Приватбанк, водночас, не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). Крім того, у наданому суду платіжному дорученні відсутні код банку отримувача та рахунок отримувача. Замість наведених вище обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні в графі «код банку» зазначено відповідно «MASTERCARD» в графі «кредит рах №» - маска картки, яка складається з 9 символів, коли номер банківської картки має містити 16 цифр, що, як на думку суду, є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Крім того, суд зважає на те, що ані зміст кредитного договору, ані графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти відповідачу [PERSON] в сумі 20 000,00 грн, зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні №33018275 від 27.09.2021. Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи та печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов договору про споживчий кредит №102854201 від 27.09.2021. За правилами ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, усупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач [PERSON] виявив волю на укладення договору про споживче кредитування №102854201 від 27.09.2021, як і не надав доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Мілоан», як позикодавець, перерахував грошові кошти відповідачу [PERSON] в розмірі, визначеному умовами кредитного договором та що відповідачем такі кредитні кошти були отримані. Що стосується наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення, то надана позивачем копія відомості не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору та підписання його позичальником у встановленому законом порядку. У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, саме виписка по рахунку є належним доказом підтвердження видачі кредиту. За правилами ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом)сторін. Представник позивача, заявивши у пред`явленому позові та в заяві, доданій до позову, клопотання про розгляд справи без виклику представника позивача тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з урахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. З огляду на викладене, ТОВ «Кредит-Капітал» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Між тим, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Наведені положення цивільного процесуального законодавства України означають, що закон установлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. За правилами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. За змістом ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. З огляду на викладене вище, у зв`язку з недоведенням позивачем обставин укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживче кредитування №102854201 від 27.09.2021 та обставин перерахування кредитором позичальникові кредитних коштів, суд доходить висновку, що заявлені ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed