Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із спільною позовною заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та просять стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 110 630,72 грн. у рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 2\~592 000,00 грн. у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 3\~456 000,00 грн. у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 2\~592 000,00 грн. у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] був залучений постановою слідчого від 04.07.2011 року у кримінальному провадженні потерпілим, позивачі [PERSON] та [PERSON] набули прав та обов`язків, передбачених для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, у відповідності до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 61 КПК України, згідно яких цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. У кримінальному провадженні потерпілими від злочину ними - [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України, згідно якої, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а саме [PERSON] , працюючи на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення Кіровоградської дитячої обласної лікарні, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, допустив настання тяжких наслідків для неповнолітньої дитини [PERSON] від яких вона померла. Неналежне виконання лікарем хірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] своїх професійних обов`язків через недбале і несумлінне до них ставлення по лікуванню дитини [PERSON] , підтверджено вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда. Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року у справі № 405/756/20, провадження № 1-кп/405/36/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з лікарською діяльністю, строком на три роки. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України [PERSON] було звільнено від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Їх цивільні позови було задоволено частково та стягнено з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 89\~834,94 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 230 000 грн.; стягнено з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 300 000 грн.; стягнено з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 230 000 гривень. В іншій частині позову було відмовлено. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року апеляційні скарги прокурора та їх було задоволено. Апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] - залишено без задоволення. Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року в кримінальному провадженні № 12016120020005129 від 20.04.2016 року стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 140 КК України - змінено в частині вирішення цивільного позову і їх позов задоволено, стягнено з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 2 170 800,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] 2 894 400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] 2 170 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року залишено без змін. 27.07.2023 року Подільським відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавчі провадження що примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання вищевказаного вироку суду і постановою державного виконавця від 27.07.2023 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 72377930. Під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 72377930 від 27.07.2023 року у складі виконавчих проваджень № 72364143, № 72363728 та № 72363897, згідно інформації Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було примусово стягнено з КНП «ОКДЛ КОР»: на користь [PERSON] 365 157,80 грн., на користь [PERSON] 285 201,92 грн., на користь [PERSON] 273 868,31 грн., усього, на загальну суму 924 228,03 грн. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.05.2024 року касаційні скарги генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» та засудженого були задоволені частково, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року стосовно [PERSON] скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.11.2024 року вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року відносно [PERSON] скасовано. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження № 120161200290005129 відомості про яке 20.04.2016 року внесено до ЄРДР за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України закрито, цивільний позов [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду. Зазначають, що обвинувачений [PERSON] скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і був звільнений судом від кримінальної відповідальності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України за нереабілітуючими обставинами. З огляду на вищевказане, у зв`язку із залишенням їх цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду з причин закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого [PERSON] з нереабілітуючих його підстав, вони звертаються з вказаним спільним позовом до суду у порядку цивільного судочинства до юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого та посилаючись на вказані обставини і норми чинного законодавства, просять задовольнити позов. Обгрунтовучи наявність майнової шкоди зазначають, що загальний розмір завданої матеріальної шкоди, яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями [PERSON] та підлягає стягненню з відповідача, становить 110 630,72 грн. і складається з витрат, понесені у зв`язку з похованням їх дитини в сумі 16 110 грн., з них: вартість труни 1 230 грн., хрест - 460 грн., вінки - 920 грн., підготовка ями для поховання 2 000 грн., послуги двох автобусів - 900 грн., поминальний обід 10 200 грн., катафалк - 400 грн., що підтверджується накладною № 237 від 28.04.2011 року, виданою фізичною особою - підприємцем [PERSON] , яким було надано вказані предмети та послуги, пов`язані з похованням та вартості виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника в сумі 2 295 доларів США, що підтверджується накладною № 278 від 01.07.2011 року виданою фізичною особою - підприємцем [PERSON] , яким було здійснено його виготовлення та встановлення, що станом на дату подання позову становить 94 520,72 грн., виходячи з курсу 41,1855 грн. за 1 долар США, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates). Щодо розміру моральної шкоди вказують, що зі смертю їх донечки та сестри було повністю зруйновано звичний ритм їх сімейного життя. Надзвичайно неймовірних зусиль було докладено кожним для збереження їх сім`ї, коли смуток та біль у житті стала нормою їх сімейного життя на все майбутнє життя кожного з них. Негативний вплив на психічний, психоемоційний та загальний стан здоров`я розпочався від останніх днів життя дитини у реанімації лікарні і тривають по цей день. Відновити попереднє щасливе життя, на жаль, не можливо. У період знаходження доньки у реанімаційному відділені лікарні, перебування Дитини в комі та її смерті, вони, як батьки, постійно перебували разом з дитиною, перенесли протягом тривалого часу величезний душевний та фізичний біль, пережили страшний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями страшної невідворотної втрати своєї єдиної дитини, вони утримували свій психоемоційний стан завдяки постійному вживанню медикаментів, а медичний персонал Кіровоградської обласної дитячої лікарні неодноразово приводив до свідомості або надавав допомогу мамі, яка двічі намагалась вчинити спроби суїциду і на даний час отримує медикаментозне лікування седативними та заспокійливими медичними препаратами свого психоемоційного стану вдома, крім цього двічі зверталася за лікуванням та консультаціями до лікарів Кіровоградської обласної психіатричної лікарні та неодноразово до лікаря психіатра Бобринецької районної лікарні. Також змушена була надала згоду на звільнення її у 2012 році з постійного місця роботи на посаді державного службовця, по причині того, що їй було неможливо продовжувати виконувати належно свої посадові обов`язки, отримуючи медикаментозне лікування та перебуваючи під дією отриманої психологічної травми, пов`язаної з втратою дитини у наслідок чого сім`я частково залишилася без належних засобів для існування. Душевний біль, величезні страждання, розпач, депресивність, безсоння, дратівливість та не бажання жити далі стали її супутником після смерті дитини і до цього часу. Позивач [PERSON] близько року після смерті дитини продовжував отримувати медикаментозне лікування для підтримки серцевої діяльності та психоемоційного стану амбулаторно, у нього почались проблеми із зором, гіпертонія, хвороби ендокринної системи та обміну речовин в організмі. Негативні наслідки у вигляді душевного болю, страждань та переживань, розпачу, несправедливості, депресивності, безсоння та дратівливості відобразилася втрата донечки на його здоров`ї та психоемоційному стані. Прийом медичних препаратів час від часу для стабілізації психоемоційного стану стали також невід`ємною частиною його життя. Позивач [PERSON] - рідний брат померлої сестри отримав надзвичайно велику психоемоційну травму ще будучи сам дитиною - школярем початкових класів. Тоді коли він потребував уваги та допомоги матері, він не отримував її, через подавлений психоемоційний стан у якому вона перебувала через смерть дитини та не бажання жити. Він був на той час малолітнім, на три місяці був змушений переїхати на постійне проживання до бабусі, тому що не було сил забезпечити йому вдома належні умови. Увесь цей час, та близько року у подальшому, він був позбавлений уваги та любові своїх батьків, перебував у постійному стресі та психоемоційних переживаннях. На вказані обставини звертали увагу вчителі та психолог Бобринецької гімназії, де у той час він навчався, що підтверджується психологічно - педагогічною характеристикою учня [PERSON] від 08.11.2024 року № 405виданою КЗ «Бобринецький ліцей № 1» Бобринецької міської ради. Втрата сестри залишила слід у його серці назавжди у вигляді душевного болю та страждань. Після втрати дитини вони перебувають у постійному тривожному стані за життя своїх дітей, наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, яких не було до того часу: наявність частих депресивних станів, розлади психіки, суїцидальні прояви, порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, періодичного відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Наслідки смерті дитини потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу на лікування, стабілізацію психоемоційного стану, здійснення правових заходів з метою встановлення справедливості та доведення вини винної особи у її смерті тощо, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання і потребуватимуть цього у майбутньому. Крім того, значних моральних страждань завдавало і те, що досудове розслідування по кримінальному провадженню проводилося з постійними та неодноразовими порушеннями законодавства, що було письмово підтверджено органами прокуратури та намаганням приховати правду від батьків і потребувало втручання інших компетентних органів, які реагували на їх скарги. З дев`яти років, які тривало досудове розслідування, воно реально могло б зайняти близько трьох років, що становить переважно час проведення основної та додаткової комісійної експертизи в ГБ СМЕ МОЗ України, які зайняли багато часу, враховуючи завантаженість експертної установи, за умови належного відношення до своїх посадових обов`язків слідчих та прокурорів, які здійснювали нагляд. Інші шість років, це було намагання органів слідства та прокуратури максимально затягнути досудове розслідування, «зламати» батьків, приховати справу або, «спустити її на гальмах» і закрити, давши можливість винній особі уникнути суду та покарання, що в кінці таки вдалося зробити обвинуваченому, оскільки до суду кримінальне провадження надійшло вже з пропущеними строками давності притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Їм довелося докласти надвеликих матеріальних, фізичних, розумових та психоемоційних зусиль змусити правоохоронні органи виконати свої функціональні обов`язки направлені на встановлення винної особи у смерті їх дитини та притягнення її до відповідальності. Посилаючи на вказані факти, обставини, викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов. Ухвалами суду від 14.11.2024 року позови [PERSON] та [PERSON] прийняті до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою судді Драного В.В. від 15.11.2024 року позов [PERSON] переданий для спільного розгляду та об`єднання справ в одне провадження судді Шевченко І.М. Ухвалою суду\~від 19.12.2024\~року об`єднані\~в\~одне провадження\~цивільна\~справа\~№ 405/7789/24\~за\~позовом [PERSON] \~до Комунального\~некомерційного підприємства\~«Обласна клінічна\~дитяча лікарня\~Кіровоградської обласної\~ради» про\~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушення та\~цивільні справи\~№ 405/7790/24\~за\~позовом [PERSON] \~до Комунального\~некомерційного підприємства\~«Обласна клінічна\~дитяча лікарня\~Кіровоградської обласної\~ради» про\~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушення та\~№ 405/7791/24\~за\~позовом [PERSON] \~до Комунального\~некомерційного підприємства\~«Обласна клінічна\~дитяча лікарня\~Кіровоградської обласної\~ради» про\~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушення.Справам присвоєно номер 405/7789/24 (провадження № 2/405/1540/24) та вирішено питання про забезпечення позову. 27.11.2024 року відповідачем подані відзиви на позов, в якому відповідач просить залишити позови без задоволення та скасувати арешт на грошові кошти, які були стягнути з відповідача на користь позивачів. 06.01.2025 року та 10.01.2025 року позивачами подані заперечення та відзив відповідача. Ухвалою суду від 19.02.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі, які приймали участь в режимі відео конференції, свої вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові та просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні не погоджувались із розміром заявленої моральної шкоди, зазначали про відсутність підстав для її нарахування, вказують, що лікарня є державним підприємством, заявлений розмір моральної шкоди є нереальним і в разі задоволення позову зменшити суму моральної шкоди до 1\~000\~000,00 грн. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представників відповідача, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що [INFO] у Кіровоградській дитячій обласній лікарні померла донька позивачів [PERSON] та [PERSON] і сестра позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка була госпіталізована до вказаного закладу для планового обстеження з метою уточнення діагнозу. 21.06.2011 року Слідчим відділом Ленінського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області було порушено кримінальну справу № 27-9144 за ознаками ч. 2 ст. 140 КК України по факту неналежного виконання лікарями Кіровоградської обласної дитячої лікарні посадових обов`язків, що спричинили смерть [PERSON] . У подальшому, 20.04.2016 року вказане кримінальне провадження було внесене до ЄРДР за № 12016120020005129. За результатами проведеного СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області досудового розслідування по даному кримінальному провадженню 28.11.2019 року слідчим було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, [PERSON] працюючому у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» (Кіровоградська дитяча обласна лікарня) на посаді лікаря хірурга дитячого хірургічного відділення № 1. У подальшому, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016120020005129 від 20.04.2016 року, за обвинуваченням [PERSON] , у вчинені неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого і несумісного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України було спрямовано до Ленінського районного суду м. Кіровограда. Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року у судовій справі № 405/756/20, провадження № 1-кп/405/36/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з лікарською діяльністю, строком на три роки. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України [PERSON] було звільнено від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням було задоволено частково та стягнуто з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 89\~834,94 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 230 000 гривень; стягнуто з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 300 000 гривень; стягнуто з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 230 000 гривень. В іншій частині позову було відмовлено. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Ремез О.Ю., потерпілого [PERSON] та цивільних позивачів [PERSON] та [PERSON] було задоволено. Апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] - залишено без задоволення. Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року в кримінальному провадженні № 12016120020005129 від 20.04.2016 року стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 140 КК України - змінено в частині вирішення цивільного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» моральної шкоди. Цивільний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди задоволено, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] - 2 170 800,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] 2 894 400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] - 2 170 800 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що 27.07.2023 року Подільським відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавчі провадження: № 72364143 та розпочато примусове виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Кіровограда виданого 24.07.2023 року у справі № 405/756/20 про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 89834,94 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2\~170 800,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням; № 72363728 та розпочато примусове виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Кіровограда виданого 24.07.2023 року у справі № 405/756/20 про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 2 894 400,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; № 72363897 та розпочато примусове виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Кіровограда виданого 24.07.2023 року у справі № 405/756/20 про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] 2\~170 800,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Постановою державного виконавця від 27.07.2023 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 72377930. Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.08.2023 року у справі № 405/756/20 було відмовлено у задоволені клопотання генерального директора КНП «ОКДЛ КОР» Хорощака Василя Дмитровича про зупинення виконання стосовно КНП «ОКДЛ КОР» ухвали Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113122073), у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав необхідності зупинення виконання судового рішення. Під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 72377930 від 27.07.2023 року у складі виконавчих проваджень № 72364143, № 72363728 та № 72363897, згідно інформації Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було примусово стягнено з КНП «ОКДЛ КОР»: на користь [PERSON] 365 157,80 грн., на користь [PERSON] 285 201,92 грн., на користь [PERSON] 273 868,31 грн., усього, на загальну суму 924 228,03 грн. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.05.2024 року касаційні скарги генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» та засудженого були задоволені частково. Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року стосовно [PERSON] скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.11.2024 року вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2023 року відносно [PERSON] скасовано. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження № 120161200290005129 відомості про яке 20.04.2016 року внесено до ЄРДР за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України - закрито. Цивільний позов [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду. Обвинувачений [PERSON] скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і був звільнений судом від кримінальної відповідальності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинуваченому [PERSON] юридичні наслідки щодо реалізації цього права, у тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності. Звільнення від кримінальної відповідальності в контексті цього правового інституту не свідчить про виправдання особи чи про визнання її невинною у вчиненні злочину. У даному випадку Кримінальний кодекс України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально - караного діяння, а тому передбачені розділом IX «Особливої частини» Кримінального кодексу України підстави звільнення від кримінальної відповідальності визнаються нереабілітуючими. Від кримінальної відповідальності звільняється особа, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, що містить склад конкретного злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Нереабілітуючі обставини, у свою чергу, передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення. Під час кримінального провадження позивача [PERSON] було залучено постановою слідчого від 04.07.2011 року у кримінальному провадженні, потерпілим. [PERSON] та [PERSON] набули прав та обов`язків, передбачених для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, у відповідності до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 61 КПК України, згідно яких цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову. Набуття статусу потерпілих позивачів [PERSON] та [PERSON] у кримінальному провадженні узгоджується з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», яким визначено, що особа, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача. Клопотання про залучення [PERSON] та [PERSON] у якості потерпілих у кримінальному проваджені долучено Кропивницьким апеляційним судом до кримінального провадження у судовому засіданні 06.11.2024 року. Таким чином, відповідно до статті 55 КПК України [PERSON] та [PERSON] набули прав та обов`язків потерпілого у кримінальному провадженні з моменту подання заяви про залучення їх до провадження як потерпілих. У вказаному кримінальному провадженні потерпілими від злочину позивачами [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України, згідно якої, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року № 3 (зі змінами) у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року № 3 (зі змінами) при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у пункті 3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року «Про судове рішення» визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Верховний Суд у Постанові від 24.05.2018 року у справі № 531/2332/14-к також зазначив, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, що узгоджується з викладеною позицією колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 10.08.2021 року у справі № 161/694/20 та Касаційним кримінальним судом Верховного Суду у Постанові від 23.06.2022 року у справі № 204/2626/21. Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.08.2021 року у справі № 644/7193/17 було вказано, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті та може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди судом залишено без розгляду, що не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року № 3. Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі № 185/442/16-к, 15.05.2019 року у справі № 617/609/15-к, 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, 10.06.2021 року у справі № 640/11750/17, 11.11.2020 року у справі № 455/229/17, 27.05.2021 року у справі № 577/977/19 тощо. Суд приходить до висновку, що матері померлої дитини [PERSON] , її батькові [PERSON] та її рідному братові [PERSON] внаслідок вчиненого кримінального правопорушення лікарем [PERSON] було завдано моральної та матеріальної шкоди і вони мають право на подачу позовів до суду про стягнення матеріальної і моральної шкоди. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України, встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди» визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. На час вчинення злочину [PERSON] перебував у трудових відносинах з Кіровоградською дитячою обласною лікарнею де працював на посаді лікаря-хірурга Кіровоградської дитячої обласної лікарні та вчинив злочин виключно під час виконання своїх трудових (професійних) обов`язків, що встановлено вироком суду від 25.01.2023 року, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.06.2023 року та від 06.11.2023 року. Юридичну особу Кіровоградської дитячої обласної лікарні (ідентифікаційний код юридичної особи 01994921) було припинено 27.12.2018 року та шляхом її перетворення створено Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» (ідентифікаційний код юридичної особи 01994921), яке, відповідно до рішення Кіровоградської обласної ради від 19.05.2017 року № 308 «Про перетворення комунальних закладів» та пункту 1.4. рішення Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року № 604 «Про внесення змін до окремих рішень обласної ради щодо створення комунальних некомерційних підприємств» є правонаступником її прав та обов`язків. Відповідно до пункту 1.3. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» - підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Кіровоградської дитячої обласної лікарні. Пунктом 4.7. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» визначено, що підприємство має право укладати угоди (договори), набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, міжнародних та третейських судах. Пунктом 6.1.9. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» передбачено право виступати позивачем, відповідачем, третьою стороною у судах різних інстанцій. Враховуючи викладене, відповідачем по даному позову має бути саме Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» (код ЄДРПОУ 01994921). У свою чергу, Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради», відповідно до положень статті 1191 ЦК України, у майбутньому має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі суми коштів, які будуть стягнені у рахунок відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди та матиме можливість відшкодувати свої витрати за рахунок свого винного працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1201 ЦК України, передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України, встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до Свідоцтва про поховання, виданого 29.04.2011 року за № 49 Комунальним підприємством Бобринецької міської ради «Комунальник», місце поховання [PERSON] офіційно взято на облік та підтверджено факт встановлення надгробного пам`ятника (намогильної споруди) (а.с. 111). Загальний розмір завданої матеріальної шкоди, яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями [PERSON] та підлягає стягненню з відповідача, становить 110 630,72 грн., який складається з витрати понесені у зв`язку з похованням дитини становлять 16 110 грн., з них: вартість труни 1 230 грн., хрест - 460 грн., вінки - 920 грн., підготовка ями для поховання 2 000 грн., послуги двох автобусів - 900 грн., поминальний обід 10 200 грн., катафалк - 400 грн., що підтверджується накладною № 237 від 28.04.2011 року, виданою фізичною особою - підприємцем [PERSON] , яким було надано вказані предмети та послуги, пов`язані з похованням (а.с. 109); Вартість виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника становить 2 295 доларів США, що підтверджується накладною № 278 від 01.07.2011 року виданою фізичною особою - підприємцем [PERSON] , яким було здійснено його виготовлення та встановлення, що станом на дату подання позову становить 94 520,72 грн., виходячи з курсу 41,1855 грн. за 1 долар США, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates) (а.с. 110). Щодо наданих позивачем [PERSON] документів заперечень представниками відповідача не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Позивачами доведені відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наявність завданої їм моральної шкоди, втрата близької людини дитини та сестри, необхідність застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими. Як зазначено позивачами та відмічається судом, кожна судова справа, пов`язана зі стягненням моральної шкоди спричиненою втратою близької людини, є індивідуальною за своєю суттю, оскільки моральна шкода має своє відображення не тільки зовнішньо, а й у внутрішніх процесах фізичного та психоемоційного стану людини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінювання моральної шкоди по суті є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє постійні страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі грішми, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, страждань, хвилювань, душевного болю людини. Спричинення позивачам моральної шкоди, в деякій мірі, не заперечується і представниками відповідача та підтверджується показами свідків батьків позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що сім`я і на даний час переживає втрату дитини, особливо мати, яка здійснювала спроби суїциду та продовжує лікуватись, а їх онук [PERSON] будучи дитиною, потребуючи уваги матері, тривалий час не мав належного спілкування з нею через її тяжкий психоемоційний стан, був на їх утриманні, батько дитини і на даний час приймає ліки для стабілізації свого стану. Під час розгляду кримінального провадження у Ленінському районному суді м. Кіровограда, з метою визначення розміру спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди із застосування спеціальних знань, ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21.05.2021 року по справі № 405/756/20 було задоволено клопотання цивільних позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та призначено судово-психологічну експертизу по встановленню фактів спричинення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та її розмірів. Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 12016120020005129 від 30.07.2021 року № 2134/2135/21-27, № 2239-2242/21-27, проведеної Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було підтверджено факти спричинення моральної шкоди цивільним позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ситуацією, яка досліджується за кримінальним провадженням, а саме пов`язана із втратою Дитини під час перебування її у лікувальному закладі та було визначено наступні рекомендовані розміри відшкодування нанесеної цивільним позивачам моральної шкоди з психологічної точки зору: [PERSON] - 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом; [PERSON] - 432 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом; [PERSON] - 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. Вказаний розмір, визначений висновком експерта і підтримується позивачами в судовому засіданні. При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від тяжких моральних страждань позивачів і їх тривалості, настанні незворотного наслідку, пов`язаного із втратою близької людини, вимушених змін у звичному способі життя, необхідності активізувати всі зусилля для благополуччя їх сім`ї. При визначенні розміру відшкодування позивачам моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, встановлені судом обставини, які зазначені вище, а також і те, що відповідач є комунальним, некомерційним підприємством, а тому в цій частин розмір моральної шкоди, завданої позивачам, суд вважає за можливим визначити у наступному розмірі: [PERSON] 2\~000\~000,00 грн., [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1\~500\~000,грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи ціну позову, визначену позивачами, стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 15\~140,00 грн.

Outcome: partial