Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява, яку представник позивача адвокат Щуренко А.О. мотивує тим, що 05.05.2021 між [PERSON] (далі - позивач) та Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» (далі - кооператив, відповідач) в особі голови кооперативу Марчук К.В. укладено договір № 82 про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Вінінтербуд» (далі договір) відповідно до умов якого сторони погодили, що кооператив зобов`язується за рахунок внеску учасника та внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво об`єкту а саме: будівництва другої черги Жилового Комплексу «Лайм» забезпечити здачу його в експлуатацію передати учаснику новозбудоване майно по [ADDRESS] , (квартиру [ADDRESS] , будівельна площа 31,5 кв.м. кількість кімнат 1, розташована на 2 житловому поверсі Об`єкта будівництва) та документи необхідні для реєстрації права власності на новозбудоване майно, а учасник зобов`язується сплатити до кооперативу внесок у розмірі та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, та після повної сплати внеску має право отримати новозбудоване майно. Вказує, що позивачем на виконання умов договору № 82 від 05.05.2021 здійснено оплату в сумі 360360,00 грн. Відповідно до п.3.4.1 вищевказаного договору, строк закінчення будівництва Об`єкту будівництва та здачі його в експлуатацію - другий квартал 2022 року. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором № 82 від 05.05.2021 виконала вчасно та у повному обсязі. В той же час, відповідач свої зобов`язання не виконав, адже будівництво будинку не завершено, в експлуатацію його не здано, документи для реєстрації права власності на квартиру позивачу не передано, а також офіційних термінів перенесення дати завершення будівництва відповідач не називає, тому вважає, що на даний момент права позивача, як добросовісного асоційованого члену кооперативу (інвестора) порушені. Зазначає, що сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Договором також передбачено, що він вступає в силу з моменту підписання і діє до його повного виконання сторонами. Представник позивача вказує, що у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивач виконав умови укладеного з відповідачем договору, а відповідач допустив істотне порушення його умов і не забезпечив отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, при тому, що планове завершення будівництва та здача житлового будинку, станом на дату подачі позову завершилось. Також зазначає, що укладений договір між позивачем і відповідачем є угодою про послуги з будівництва житла. За характером урегульовані договором правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК України (договір будівельного підряду), а отже правовідносини між відповідачем, який здійснює будівництво житлових будівель, і позивачем, як споживачем (замовником), слід кваліфікувати як угоду про послугу будівництва житла. Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів». Вказує, що пунктом 6.2 договору № 82 від 05.05.2021 встановлений значно менший розмір неустойки (пені) за порушення строку передачі квартири, а саме -штраф в сумі 500 грн. за кожен місяць прострочення; при цьому, правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним (частина третя статті 614 ЦК України). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладанні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно. Проте свобода у визначенні обсягу договірної відповідальності не безмежна, оскільки законодавець встановлює межі саморегулювання, гарантуючи охорону інтересів окремих учасників цивільного обороту (зокрема, споживачів) за допомогою встановлення імперативної заборони (ex ante). Тому правочин, яким скасовується або обмежується відповідальність за умисне невиконання або неналежне виконання зобов`язання, є нікчемним. З урахуванням правил, закріплених в статті 217 ЦК, нікчемною буде лише та частина договору (його пункти), в якій передбачено про скасування або обмеження відповідальності. При цьому, це не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо буде встановлено, що договір був би укладений сторонами і без включення до нього умов про скасування або обмеження відповідальності за умисне порушення зобов`язання. Зазначає, що вказані обставини на думку позивача дозволяють зробити висновок, що: в договорі № 82 від 05.05.2021 відбулося обмеження договірної відповідальності (зменшення розміру пені із трьох відсотків до штрафу в сумі 500 грн. за кожен місяць прострочення) без врахування імперативної заборони передбаченої частиною третьою статті 614 ЦК України; умови договору № 82 від 05.0.2021 щодо зменшення розміру пені із трьох відсотків до штрафу в сумі 500 грн. за кожен місяць прострочення слід кваліфікувати як нікчемні; до правовідносин сторін слід застосовувати розмір пені передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказує, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 3% від 360 360 грн. за кожен день прострочення. Неустойка підлягає стягненню за 1 рік до дати подання позову, тобто за період з 20.06.2023 по 20.06.2024 (365 днів), таким чином, використовуючи розрахунок 360360х3/100х365 сума неустойки становить 3 945 942,00 грн. Тому представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] з Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» неустойку за договором № 82 від 05.05.2021 про пайову участь від 05.05.2021 року в розмірі 3 945 942,00 грн. ; розірвати Договір № 82 від 05.05.2021 про сплату пайових внесків укладені між [PERSON] та Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд»; стягнути на користь [PERSON] з Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» кошти сплачені за договором № 82 від 05.05.2021 про пайову участь від 05.05.2021 в загальній сумі 360 360 (триста шістдесят тисяч триста шістдесят) гривень; стягнути з Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» на користь [PERSON] 10 000 (десять тисяч) понесених судових витрат на правничу допомогу. 22.09.2025 в судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Щуренко А.О. не з`явилися; при цьому, попередньо через канцелярію суду представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд даної справи проводити у відсутності позивача та її представника, просить позовні вимоги задовільнити у повному обсязі та в разі неявки представника відповідача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» повторно в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст. 187 ЦПК України. Заяв та (або) клопотань про розгляд справи у його відсутності або відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 05 травня 2021 року між [PERSON] та Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» в особі голови кооперативу Марчук К.В. укладено договір №82 про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Вінінтербуд» відповідно до умов якого сторони погодили, що Кооператив зобов`язується за рахунок внеску учасника та внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво об`єкту а саме: будівництва другої черги Житлового Комплексу «Лайм» забезпечити здачу його в експлуатацію передати учаснику Новозбудоване майно по [ADDRESS] , (квартиру [ADDRESS] , загальна площа 31,5 кв.м. кількість кімнат 1, розташована на 2 житловому поверсі Об`єкта будівництва) та документи необхідні для реєстрації права власності на новозбудоване майно, а учасник зобов`язується сплатити до кооперативу внесок у розмірі та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, та після повної сплати внеску має право отримати новозбудоване майно (а.с.8-11). Позивачем на виконання умов Договору №82 від 05 травня 2021 року здійснено оплату пайового внеску у повному обсязі (360360 грн.), та повністю розрахувалась за частину житлового будинку під №6, загальною площею 31,5 метрів квадратних, що знаходиться на другому поверсі другої черги в ЖК «Лайм» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №82, виданої 05.05.2021 головою ОК «ЖКБ «Вінінтербуд» (а.с.13). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Відповідно до п.3.4.1 Договору № 82 від 05 травня 2021 року строк закінчення будівництва Об`єкту будівництва та здачі його в експлуатацію другий квартал 2022 року. Офіційних термінів перенесення дати завершення будівництва відповідач не називає. На даний момент права позивача, як добросовісного асоційованого члену кооперативу (інвестора) порушені. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищезазначеного встановленим є факт істотного порушення умов договору відповідачем, що є підставою для розірвання договору №82 від 05.05.2021 та повернення сплачених позивачем грошових коштів в загальній сумі 360360 грн. Щодо вимог про стягнення пені відповідно до умов ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає за необхідне зазначити наступне. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача обґрунтовував вимогу про стягнення з відповідача неустойки (пені) за неналежне виконання зобов`язань щодо своєчасної завершення будівництва квартири за договором від 05.05.2021 положеннями ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні документів,\~судом установлено,\~що за укладеним між сторонами договором [PERSON] набула права асоційованого члена ОК «ЖБК «Вінінтербуд», внесла грошові кошти, як внесок у ОК «ЖБК «Вінінтербуд», з метою організації кооперативом будівництва другої черги Житлового Комплексу «Лайм» забезпечити здачу його в експлуатацію передати учаснику Новозбудоване майно по [ADDRESS] , (квартиру [ADDRESS] , загальна площа 31,5 кв.м. кількість кімнат 1, розташована на 2 житловому поверсі Об`єкта будівництва) за рахунок внеску учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися. За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. У статті 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Відповідно до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Аналіз вказаних норм свідчить, що не є споживачем особа, яка оплачує пай на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018року у справі №466/7136/15-ц, від 19 травня 2021 року у справі № 569/15105/19. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин, оскільки сплачені позивачкою [PERSON] кошти є пайовим внеском, який сплачений членом кооперативу на виконання його обов`язків, передбачених статутом кооперативу, а не платою за отримані послуги чи виконані роботи. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 369/10006/17 (провадження № 61-35777св18) зроблено висновок по застосуванню частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказано, що вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, відтак на спірні правовідносини дія цього закону не розповсюджується. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 607/1569/19 (провадження № 61-5516св20) міститься висновок про те, що правовідносини між будівельною компанією (виробником), видом діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель, і позивачем як споживачем (замовником) необхідно кваліфікувати як угоду про послугу - будівництво житла. Договір про послуги з будівництва житла, укладений між будівельною компанією (виробником) і споживачем (замовником будівництва), є змішаним, містить елементи також договору підряду, тому до таких правовідносин підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо стягнення пені. Крім того, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється також на правовідносини, які виникли на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, стороною яких є фізична особа, метою якої є придбання житла для власних потреб. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли з договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Натомість правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відсутні з огляду на те, що така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів. Способи захисту прав покупця за споживчим договором купівлі-продажу передбачені статтями 8,9 Закону України «Про захист прав споживачів». У даній цивільній справі відсутні докази того, що ОК «ЖБК «Вінінтербуд» є виконавцем будівельних робіт, об`єкту будівництва, що унеможливлює нарахування пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2024року у справі №357/6883/22. Таким чином, оскільки на спірні правовідносини, які виникли між Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Вінінтербуд» та [PERSON] , як його асоційованим членом, яким було сплачено пайовий внесок (пай), не поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язання з підстав, передбачених ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 20.06.2023 по 20.06.2024 у сумі 3945942,00 грн., є необґрунтованою, а тому підлягає відмові в задоволенні. Крім цього, відповідно до вимог викладених в п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні письмові документи, що свідчать про оплату позивачем [PERSON] гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) адвокату Щуренку А.О. в розмірі 10 000 грн., тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої вимоги, - за необґрунтованістю. Окрім цього, згідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн. Відповідно до п.п.1,2 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 15140,00 гривень. Судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн. Згідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Так, зі змісту позовних вимог судом убачається, що позивачем (представником позивача) заявлено дві вимоги майнового характеру про стягнення з відповідача коштів у загальному розмірі 4\~360\~302 грн. (3\~945\~942,00 грн. неустойка та 360\~360,00 грн. кошти сплачені за договором №82), а також одну вимогу немайнового характеру про розірвання договору №82 від 05.05.2021 про сплату пайових внесків, при цьому представник позивача зазначає, що позивач є особою яка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, оскільки суд дійшов висновку, що на дані правовідносини не поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню, тому позивачу при подачі до суду даного позову слід було сплатити на користь держави судовій збір за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 1211,20 грн., а також сплатити судовій збір за дві вимоги майнового характеру у загальному розмірі 15140,00 гривень, що в загальному розмірі складає 16351,20 грн. В свою чергу, порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до частини першої якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОК «Житлово-будівельний Кооператив «Вінінтербуд» на користь держави слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 2478,15 грн. (із розрахунку: за вимоги майнового характеру - 15140,00 грн. х 360 360,00 грн. / 4\~306\~302,00 грн. = 1266,95 грн. та вимогу немайнового характеру 1211,20 грн.)- пропорційно задоволеним вимогам, а з позивача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 13873,05 грн. (із розрахунку: 15140,00 грн. 1266,95 грн.). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved