Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, у якій просить суд: - встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Іваново, Костянтинівського району, Донецької області, Україна, померлої [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, Україна. Вказані вимоги\~обґрунтовано тим,\~що [INFO] в\~м.\~Донецьк,\~Донецької області,\~померла громадянка\~України [PERSON] , [INFO] . Померлу поховано у м. Донецьк, Донецької області, та причиною смерті є хронічне захворювання. Померла є матір`ю заявника. Необхідність звернення до суду із цією заявою про встановлення факту смерті полягає в тому, що законом не передбачено іншого порядку встановлення (доведення) цього факту, тому задоволення судом цієї заяви надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 01 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01 жовтня 2025 року. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. При цьому, заявник [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої\~особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про причини неявки суд не повідомив. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] у с. Іваново Костянтинівського району Донецької області, Україна, народилася [PERSON] , вказане підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьк. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що батьками заявника [PERSON] , є батько [PERSON] , та мати [PERSON] . Установлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у м. Донецьк, Донецької області. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. На даний час заявник не має можливості зареєструвати факт смерті матері [PERSON] . Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд також бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також суд враховує, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто документи видані органами чи установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, визначеному статтею 317 ЦПК України. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити. Дослідивши всі надані докази, які підтверджують факт смерті [PERSON] , суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Заявника звільнено від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved