Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки про скасування арешту, накладеного ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.07.2001 року на квартиру [ADDRESS] (колишня адреса, [ADDRESS] ). Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками вищевказаної квартири. В теперішній час [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформлення договору дарування належної йому частини квартири [PERSON] та дізнався, що на квартиру їх квартиру накладене обтяження. Звернулись до Біляївського районного суду Одеської області з проханням надати копію відповідної ухвали суду про те отримали відповідь, що згідно даних алфавітних покажчиків протягом 2001 року матеріали про накладення арешту на майно, розташоване в [ADDRESS] , де сторонами по справі були [PERSON] та [PERSON] в провадження суду не розглядались. При зверненні до Одеського державного нотаріального архіву їм надана копія ухвали Біляївського районного суду від 19 липня 2001 року, на підставі якої було накладено арешт на майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю в провадженні Біляївського районного суду цивільних справ, де сторонами були б позивачі та в рамках яких накладався зазначений арешт, то вони не мають можливості звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а можуть захистити своє порушене право в позовному порядку, звернувшись до суду з позовом про скасування арешту, накладеного на належне їм майно, та виключення записів про обтяження нерухомого майна. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, але від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. До підготовчого судового засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.01.1999 року, виданого приватизаційним бюро при Біляївській міській Раді на підставі розпорядження (наказу) від 25.12.1998 року № 2159 та зареєстровано Одеським МБТІ., реєстрова книга 8-пр Р-1018 стор. 34 [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області №82-2015 від 17.09.2015 року вулиця Радянської Армії перейменовано на вул. Преображенську. ( а.с.1) Як вбачається з ухвали Біляївського районного суду від 19 липня 2001 року, накладено арешт на майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях з метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та вселення ( а.с.15). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладені обтяження (архівний запис), а саме: реєстраційний номер обтяження №8236077, зареєстровано 27.11.2008 року реєстратором Біляївська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 19.07.2001 року, Біляївський районний суд Одеської області та реєстраційний номер обтяження №8236087, зареєстровано 27.11.2008 року реєстратором Біляївська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 19.07.2001 року, Біляївський районний суд Одеської області( а.с.17). Відповідно до довідки Біляївського районного суду Одеської області від 09.09.2025 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, згідно алфавітного покажчика за 2001 рік в провадженні суду не перебувала. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16\~ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в\~ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд звертає увагу, що на сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не можуть, суд приходить до висновку про необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved