Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

11 серпня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14 грудня 2020 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1343506, який підписано позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового, на підставі якого позичальнику було видано кредит в сумі 5000,00 грн, дата надання кредиту: 14.12.2020, строк кредиту: 30 днів, стандартна процентна ставка: 1,9 % в день. ТОВ «Лінеура України» перерахувало кредитні кошти в сумі 5000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура України», як первісним кредитором та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 1343506 від 14.12.2020 укладеним з [PERSON] 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1343506 від 14.12.2020 до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 12.06.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 7850,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2850,00 грн. На адресу відповідача позивачем була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 1343506 від 14.12.2020 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 1343506 від 14.12.2020 року, в сумі 7850,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2850,00 грн. 01 жовтня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне. 14 грудня 2020 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] було укладено Договір № 1343506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який підписано відповідачем електронним підписом. На підставі вказаного договору позичальнику було видано кредит в сумі 5000,00 грн (п.1.2), строк кредиту: 30 днів (п.1.3), стандартна процентна ставка: 1,9 % в день (п.1.4.1.), кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта № [NUMBER] (п.2.1.) (а.с.10-13). 14 грудня 2020 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту електронним підписом, у якому викладено істотні умови, які за своїм змістом є аналогічними викладеними у Кредитному договорі. Також у ньому визначено, що загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою становлять 2850,00 грн (а.с.8). Згідно Довідки про ідентифікацію, клієнтом [PERSON] було здійснено акцепт договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, одноразовим ідентифікатором А761, який 14.12.2020 було направлено на номер телефону [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В п. 1.2.1. Кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта № [NUMBER] . Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору на переказ коштів ФК-19/03-21 від 12.03.2019, останнє повідомило ТОВ «Лінеура України» про перерахування коштів через систему платежів іPay по платежу: дата видачі - 14.12.2020 на суму 5000,00 грн, маска карти № [NUMBER] (а.с.25). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Лінеура України» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура України», як первісним кредитором та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.21-24). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №1-07092021 від 07.09.2021, до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1343506 від 14.12.2020, укладеним з [PERSON] (а.с.17). 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено Договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право вимоги до боржників вказаних у Додатку № 1 до цього договору (а.с.30-31). Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021, до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1343506 від 14.12.2020, укладеним з [PERSON] (а.с.16). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором № 1343506 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 грудня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на підставі договору факторингу та на підставі договору відступлення прав вимоги. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 1343506, станом на 12.06.2025 заборгованість [PERSON] становить 7850,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2850,00 грн (а.с.15). Судом встановлено, що відповідач, отримавши кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, зобов`язання з їх повернення, а також сплати відсотків у встановленому договорі розмірі не виконав у зв`язку з чим, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 7850,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2850,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, крім того наявні законні підстави для задоволення позову із наведених судом мотивів, суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішення питання судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи подав заяву про визнання позову, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову згідно платіжної інструкції 268 від 14.07.2025, у розмірі 2422,40 грн(2422,40 грн/100 х 50 = 1211,20 грн). Крім того, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору. Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Пархомчук С.В. надавав правничу допомогу позивачу, фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги становить 10500,00 грн, що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 15.09.2025 та квитанцією про оплату правової допомоги від 15.09.2025. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Водночас, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. Також, суд враховує, що предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 7850,00 грн, розмір заявленої правничої допомоги становить 10500,00 грн, тобто значно перевищує ціну позову. За таких обставин, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved