Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] . Відомості про батька дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня до 12.03.2021 року проживала разом з матір`ю, яка постійно полишала її на сусідів, діда. Відповідачка зловживає алкогольними та наркотичними речовинами, притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Дитина постійно виглядає занедбаною, не доглянутою, одягненою не за сезоном, в будинку брудно, розкидані речі, холодно, відсутні запаси продуктів. Дитина не відвідувала дошкільний навчальний заклад. Наказом служби в справах дітей від 31.03.2021 р., дитину тимчасово влаштовано до родини [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено розгляд справи. 25.03.2021 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Представник позивача в судове засідання не прибув, подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, направила заяву про відкладення розгляду справи через неможливість її прибуття. Відповідачка з часу перебування справи в суді ані відзиву, ані пояснень щодо суті спору не надала, жодним чином не обґрунтувала свою позицію щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дитини, жодних дій, направлених на повернення собі дитини не вчинила. Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за суттю, з огляду на тривале перебування справи в суді, не подання відповідачкою відзиву та задля захисту прав малолітньої дитини, яка наразі влаштована тимчасово до родини [PERSON] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком записано [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого повторно 08.04.2021 року серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України. Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради №61 від 06.07.2020 року [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. З листа Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 14.05.2020 р. №5273/36.1/02/20 вбачається, що 01.05.2020 р. до ЧЧ Дніпровського ВП надійшла заява від [PERSON] в якій остання просить органи поліції прийняти міри до [PERSON] , котра веде аморальний спосіб життя та не виконує батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Вжитими заходами під час бесіди з заявницею, остання зазначила, що [PERSON] (дідусь малолітньої) систематично вживає алкогольні напої, кричить, виражається нецензурною лайкою, а матір дитини [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, вихованням дитини не займається. Вжитими заходами під час виходу за місцем мешкання [PERSON] , остання знаходилась на роботі. Двері будинку відчинив [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння. Малолітня дитина перебувала у сусідки. В помешканні брудно, панував запах алкоголю та тютюнового диму. Під час опитування [PERSON] , остання зазначила, що батько систематично вживає алкогольні напої, навіть в присутності дитини. Відносно себе факт зловживання алкогольними напоями заперечила та пояснила, що періодично може випити. За актом обстеження умов проживання складеного 14.05.2020 року головними спеціалістами Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради Антоненко Д.В., Маляренко В.А. обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , дитина [PERSON] тимчасово перебуває в Херсонській дитячій обласній клінічній лікарні. За вказаною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] . Житловий будинок одноповерховий, складається з 4 кімнат (одна кімната не пристосована для проживання), кухні, туалет та ванна кімната в іншому приміщенні. Умови проживання дитини задовільні, є необхідні меблі, побутова техніка, на момент відвідування в будинку прибрано. На момент обстеження в будинку перебувала [PERSON] (тітка дитини), яка повідомила, що [PERSON] перебуває на лікуванні в КЗ «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги». Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради №38 від 20.05.2020 р. влаштовано тимчасово до родини [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» з 12.05.2020 р. по 25.05.2020 р. Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради №60 від 06.07.2020 року повернуто до родини [PERSON] доньку [PERSON] , [INFO] . З листа Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 25.11.2020 р. №11940/36.1/02/20 вбачається, що 08.11.2020 р. до ЧЧ Дніпровського ВП надійшла заява від [PERSON] в якій остання просить органи поліції прийняти міри до [PERSON] , котра систематично вживає наркотичні речовини та не виконує батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Вжитими заходами під час бесіди з заявницею, остання зазначила, що її тітка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, а саме дитина мешкає в антисанітарних умовах та постійно залишає її на свого батька [PERSON] , котрий вживає алкогольні напої та не з`являється вдома по кілька днів. Вжитими заходами під час виїзду на місце працівниками поліції було виявлено [PERSON] , котрий був в стані алкогольного сп`яніння, матір дитини була відсутня. На місці було виявлено, що в будинку не прибрано, неопалено та прохолодно, дитина знаходилась на вулиці вдягнута не по сезону та брудна. Опитана [PERSON] пояснила, що 07.11.2020 р. близько 22.00 год. поїхала до своєї подруги [PERSON] , залишивши доньку батькові. Коли 08.11.2020 р. о 10.30 год. [PERSON] прийшла додому її батько знаходився в стані алкогольного сп`яніння, в будинку було напалено та брудно. За актом обстеження умов проживання складеного 12.11.2020 року головними спеціалістами Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради Антоненко Д.В., Маніленко Н.О. обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] /родина переїхала в іншу частину будинку. Умови проживання дитини на момент відвідування в будинку - не прибрано, розкидані речі. В наявності необхідні меблі та побутова техніка. 11 грудня 2020 року проведено повторне обстеження умов проживання та в будинку було чисто, проте холодно. Додатково проводились акти обстеження 06.01.2021 р., 15.01.2021 р. З листа директора Антонівського ясел-садка №53 від 21.01.2021 р. №11 на ім`я тво Служби у справах дітей, повідомлялось, що дитина [PERSON] , [INFO] не відвідує дитячий садок з 23.12.2020 р. На дзвінки працівників закладу мати не відповідає. З листа Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 22.03.2021 р. №2760/36.1/01-20 вбачається, що 12.03.2021 р. до ЧЧ Дніпровського ВП надійшла заява від [PERSON] в якій остання просить органи поліції прийняти міри до [PERSON] , котра систематично вживає наркотичні речовини та не виконує батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а саме [INFO] пішла з місця мешкання та залишила дитину на дідуся похилого віку. Вжитими заходами під час прибуття на місце події та бесіди з [PERSON] , останній пояснив, що 07.03.2021 р. його донька [PERSON] пішла з місця мешкання та залишила на нього малолітню доньку. На телефонні дзвінки відповідає, але постійно змінює інформацію щодо свого місця знаходження. До поліції звернулись у зв`язку з тим, що дідусь не змозі повною мірою доглядати за онукою через свій вік та стан здоров`я. 12.03.2021 р. працівниками поліції спільно [PERSON] було поміщено до дитячого відділення лікарні ім. О.С. Лучанського, у зв`язку з відсутністю матері та відмовою дідуся в подальшому догляді онуки. Також встановлено, що 14.03.2021 р. [PERSON] повернулася за місцем мешкання та пояснила, що дитину покидає не вперше. З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, від 05.05.2021 р. №2-49/999, орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] доцільним. З листа Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 09.08.2021 р. №7838/36.1/01-21 вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (ухилення від виконання батьківських обов`язків). Також [PERSON] неодноразово зверталась за фактом вчинення домашнього насильства відносно неї її батьком [PERSON] . Неодноразово проводились профілактичні бесіди виховного характеру, однак позитивного результату це не дало та [PERSON] продовжувала залишати свою малолітню доньку на свого батька, який систематично вживає спиртні напої. Згідно довідки №390 від 02.04.2021 р. КЗ «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів. Синдром залежності. 22.10.2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого прізвище дружини [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2021 р. В матеріалах справи наявні документи, які не містять ані супровідного листа ані заяви про їх долучення до матеріалів справи, які надійшли до суду поштою, на конверті містяться відомості про відправника [PERSON] . Оскільки вказані документи подані без клопотання про долучення їх до матеріалів справи, суд позбавлений можливості врахувати їх при розгляді справи та надати їм оцінку, оскільки вони подані в порушення вимог ст. 95 ЦПК України. Крім того, надані документи лише характеризують [PERSON] , яка наразі проживає у м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, однак жодним чином не містять відомостей щодо прийняття відповідачкою будь-яких дій, спрямованих на повернення своєї малолітньої доньки [PERSON] . Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради №43 від 09.07.2024 р. влаштовано тимчасово до родини [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] , з 09.07.2024 року терміном на 6 місяців Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради №6 від 09.01.2025 р. продовжено строк тимчасового перебування [PERSON] , [INFO] у родині [PERSON] , з 09.01.2025 року терміном на 6 місяців. З листа КЗ «Харківський ліцей №13 Харківської міської ради» №01-36/195 від 21.03.2025 р. вбачається, що [PERSON] навчанням доньки [PERSON] не цікавилась. З класним керівником та адміністрацією навчального закладу зв`язок не підтримує. [PERSON] до адміністрації закладу щодо організації зустрічі з донькою, з проханням сприяти поверненню дитини не зверталась. Зі слів самої дитини, класного керівника та тимчасового опікуна [PERSON] дитина в родині адаптувалась та почуває себе комфортно. З пояснень [PERSON] начальнику ССД Дніпровського районної у м. Херсоні ради встановлено, що [PERSON] тимчасово влаштована в її родину з 05.04.2022 року. Дитина залишилась без догляду через повномасштабне вторгнення російських військ. В березні 2022р. у Лозівській громаді було оголошено евакуацію населення, але вона прийняла рішення після прийняття дитини у свою родину евакуюватись з міста Лозова у більш безпечне аби врятувати [PERSON], було прийнято рішення виїхати за кордон. Однак, за кордон вони виїхати не змогли через відсутність у дитини документів та відсутності згоди батьків. Вона почала розшукувати матір дитини [PERSON] , телефонувала їй, однак телефон був вимкнений. В м.Золочеві Львівської області вони зареєструвались як ВПО. Пізніше повернутись до м.Лозова за місцем її мешкання. За всі 3 роки, що дитина перебуває у її родині [PERSON] жодного разу не вийшла на контакт, не з`являлась до дитини, не вітала зі святами, коштів не надсилала. Згідно листа Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 22.05.2024 р. №01-19/496, з вересня 2021 року та станом на день надання відповіді [PERSON] не зверталась до Центру для отримання необхідних соціальних послуг та не телефонувала з цього приводу. У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка вихованням своєї доньки [PERSON] не займається, належним чином матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. Жодних дій починаючи з 31.03.2021 року тимчасового влаштування дитини до іншої родини, направлених на повернення дитини, налагодження спілкування тощо не вчинила, що свідчить про її свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідачка маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні малолітньої дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Такі дії відповідачки негативно впливають на розвиток дитини, внаслідок чого суд дійшов переконання, що в подальшому у дитини може складатись враження щодо відсутності підстав піклуватися та виховувати свою дитину тощо. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей, оскільки байдужість відповідачки до дітей свідчить про винну поведінку відповідачки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачкою суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст.ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідачки. Суд зазначає, що за ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу, що за ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто не звернувся з позовом про визначення розміру аліментів на дитину, що не досягла повноліття, аліменти стягуються в подальшому за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 06.05.2021 р. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 07 жовтня 2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved