Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію. Крім того, позивач просить вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] на онлайн-платформі YouTube каналом «[INFO]» було опубліковано відео під назвою « [INFO] » за посиланням [INFO] , де власницею каналу озвучується, зокрема, наступна інформація: «- 31:48: «Я теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». - 36:58: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON] , не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку.» - 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, є, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно» - 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк.» - 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? І взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною». Більше того, у зазначеному відео відповідачка на 43 хвилині 05 секунд демонструє відповідь на інформаційний запит до Національного медичного університету імені 0.0. Богомольця, у якому університет зазначає, що у них «відсутня інформація щодо [PERSON] . Позивач звертає увагу суду, що у даній відповіді неправильно зазначене її ім`я, втім, відповідачка ніяк це не коментує та не звернула увагу на помилку у прізвищі. Втім, демонстрація цього документу як підтвердження слів відповідачки стала невербальним методом стверджування, що позивачка обманює пацієнтів щодо своєї освіти та провадить медичну діяльність без відповідної кваліфікації. Після публікації зазначеного відео його подивилась велика кількість людей (станом на день подання позову - 18 000 людей) і спричинило бурхливу реакцію глядачів щодо позивачки. Більше того, відео переглянули і чимало пацієнтів позивачки, які були обурені почутим та почали вимагати від неї пояснень. Позивачка прийняла рішення записати власне відео, яке опублікувала на власному You-Tube каналі. Відео доступне за посиланням [INFO], де позивачка демонструє свої дипломи, сертифікати та посвідчення, зокрема і диплом [NUMBER] про отримання вищої освіти за спеціальністю «Стоматологія» і здобуття кваліфікації - лікаря-стоматолога у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, про який відповідачка заявляла, що його не існує. Документи, наявні у позивачки та продемонстровані у відеоролику, підтверджують її кваліфікацію лікаря, тому позивачка вимагала від відповідачки спростувати поширену нею недостовірну інформацію. У відеоролику відповідачка продовжила розповідати про відсутність у позивачки медичної освіти та продемонструвала ще одну відповідь на свій інформаційний запит від Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, коментуючи помилку у прізвищі та стверджуючи, що на цей раз інформація стосується саме позивачки. У документі знову вказано, що в університету «відсутня інформація щодо [PERSON] ». Позивачка зазначає, що відповідь є саме такою через те, що відповідачка неправильно сформулювала вимоги у своєму інформаційному запиті, не маючи знань про те, що відомості про дипломи, видані ще в 90-х-2000х роках необхідно запитувати з архіву. У другому відео відповідачка також каже:- «01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю». Позивачка вважає, що інформація, яка містить вищезазначені формулювання є недостовірною, та такою що принижує, честь, гідність та ділову репутації позивачки. У висловленнях відповідачки міститься неправдива інформація, яка сприймається так, ніби [PERSON] , яка є медиком, працює за фахом, займається цим без достатньої кваліфікації, що є нелегальним, згідно з чинним законодавством України, а отже [PERSON] вчиняє незаконні дії під час здійснення професійної діяльності. Вказана інформація, поширена Відповідачкою в мережі Інтернет за посиланнями: [INFO] та [INFO] та має стверджувальний характер, є недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації Позивачки та підлягає спростуванню Відповідачкою з огляду на наступне. Обидва відеоролики є відкритими для перегляду необмеженого кола осіб як на території України, так і за її межами. Немає жодних сумнівів того, що поширена інформація стосується саме позивачки, адже відповідачка, поширюючи інформацію, зазначає повне ім`я позивачки, демонструє її фото, її YouTube канал, а також її профілі на інших веб-сайтах, у тому числі медичних. На своєму YouTube-каналі відповідачкою поширена вказана інформація. Разом з тим, відповідачка не наводить жодних належних доказів відсутності у позивачки медичної кваліфікації - лише відповіді на неграмотно сформульовані інформаційні запити до медичного університету. Висновком ТОВ «Науково-дослідний інститут судових експертиз та експертиз з питань права» від 01.04.2025 № 04/04-2025 підтверджуються викладені позивачкою у позові обставини. Позивач вказує, що саме [PERSON] , колишня продюсерка шоу «[INFO]», публічна людина, яка не приховує свою особу, поширила недостовірну інформацію щодо [PERSON] . Поширення відповідачкою недостовірної та неправдивої інформації створює передумови щодо виникнення неправдивого і негативного образу позивачки в публічному просторі, а також в очах громадян, які являються близьким оточенням позивачки, та її пацієнтів. Ситуація, що виникла, та доступність інформації невизначеному та широкому колу осіб змушують позивачку спрямовувати професійні, людські та часові ресурси на спростування такої недостовірної інформації, роз`яснення про неправдивість інформації, на відновлення довіри тощо. Враховуючи, що відповідачка поширили недостовірну інформацію щодо позивачки, яка очевидно вкрай негативно впливає на її ділову репутацію, викликало хвилю негативних коментарів в її сторону, мало на меті підірвати довіру людей до неї - це беззаперечно призвело до порушення особистих немайнових прав Позивачки, її душевних страждань, позивач вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень. Позивачка вважає, що належним способом захисту порушеного немайнового права, є спростування поширеної про неї недостовірної інформації у даному спорі, шляхом оприлюднення такого спростування Відповідачкою в мережі Інтернет на YouTube-каналі «[INFO]» [INFO] шляхом публікації відповідного судового рішення, яким вказана інформація буде недостовірною та вказівки на те, що раніше поширена інформація була визнана недостовірною. З урахування наведеного позивач просить суд: 1) визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [INFO] [PERSON] у мережі Інтернет у відеоролику під назвою « [INFO] » за посиланням [INFO] наступного змісту: « [INFO] теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». 36:58-37:05: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON] , не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку»; 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, е, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно»; 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк»; 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? І взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною». 2) зобов' язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «31:48-31:55: «Я теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». 36:58-37:05: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON] , не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку»; 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, е, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно»; 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк»; 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? І взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною». у той самий спосіб, у який вона була поширена, а саме: шляхом розміщення відео на [INFO] -каналі «[INFO]» [INFO] протягом 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили з наступним змістом: « [INFO] , мною, [PERSON] , у мережі Інтернет був опублікований відеоролик під назвою « [INFO] », розміщений на YouTube-каналі «[INFO]». У вказаному відеоролику містилась недостовірна та така, що порушує право [PERSON] на повагу до її честі, гідності та недоторканості ділової репутації, інформація, а саме: 31:48-31:55: «Я теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». 36:58-37:05: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON] , не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку»; 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, е, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно»; 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк»; 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? І взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною» - та з викладенням копії вступної та резолютивної частини рішення, не допускаючи при цьому власних коментарів. 3) визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [INFO] [PERSON] у мережі Інтернет у відеоролику під назвою « [INFO] », розміщеному на YouTube- каналі «[INFO]» за посиланням [INFO] наступного змісту: 01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю». 4) зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: 01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю», у той самий спосіб, у який вона була поширена, а саме: шляхом розміщення відео на YouTube-каналі «[INFO]» [INFO] протягом 15 днів з дня набрання рішенням суду законної сили з наступним змістом: « [INFO] , мною, [PERSON] , у мережі Інтернет був опублікований відеоролик під назвою « [INFO] », розміщений на YouTube-каналі «[INFO]». У вказаному відеоролику містилась недостовірна та така, що порушує право [PERSON] на повагу до її честі, гідності та недоторканості ділової репутації, інформація, а саме: 01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю» - та з викладенням копії вступної та резолютивної частини рішення, не допускаючи при цьому власних коментарів. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Також позивачем подано клопотання про огляд та фіксування змісту відеоролика, що опублікований на youtube - каналі [INFO]. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 11 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Харчуком В.І. подано відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача заперечила проти заявлених [PERSON] позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Крім того зазначено, що відповідачка - журналіст, член Національної спілки журналістів України. [PERSON] тривалий час працювала на українському телебаченні та брала участь у створенні проектів, таких як «[INFO]». Також була продюсеркою 16 сезону проекту «[INFO]». З метою інформаційної боротьби, розвінчування міфів і протидії псевдонауковим практикам, відповідачка створила YouTube-канал під назвою « [INFO] » ( [INFO] ). Цей канал покликаний стати майданчиком для викриття діяльності так званих «цілителів», «ясновидців», «медіумів» та інших осіб, які наживаються на довірливості й болю звичайних людей. Основна мета платформи - просвіта громадськості, формування критичного мислення та імунітету до маніпуляцій і обману. У своїх відео відповідачка детально аналізує різні випадки шахрайства, розбирає типові схеми обдурювання. Вона також проводить розслідування, спілкується з постраждалими, показує, як легко певні трюки сприймаються за «надприродне», коли людину охоплює відчай. Завдяки цьому канал виконує важливу соціальну функцію - не лише інформує, а й підтримує тих, хто потрапив у скрутну ситуацію, закликаючи не здаватися й шукати допомоги у справжніх фахівців. Таким чином, «[INFO] 2»- це активний інструмент громадського спротиву маніпуляціям і псевдонауці. Будучи продюсеркою 16 сезону шоу «[INFO]», відповідачка як ніхто інший, «з середини медіа-кухні» знає, що екстрасенси - це фейк, а усі шоу, які демонструвалися суспільству були постановочними та сценарними. Тому, створюючи ютуб-канал відповідачка обрала своєю місію розповідати правду про тих, хто заявляє про свої надприродні здібності або свідомо пропагує антинаукові езотеричні концепції з метою розмивання меж між наукою й та псевдонаукою. Однією із таких екстрасенсів, яка поширює псевдонаукові концепції та твердження, які не мають жодного наукового підґрунтя й спрямовані виключно на психологічний вплив, маніпуляцію емоціями та довірою вразливих людей, на думку відповідача, є позивачка - [PERSON] , яка називає себе відьмою. Власне позиціонування себе як «відьми», яка поширює псевдонаукові твердження, стало причиною проведення щодо [PERSON] журналістського розслідування та викриття її маніпуляцій у проекті «[INFO]». Так, 26.12.2024 року на електронну пошту ютуб-проєкту «[INFO]» звернувся гр. [PERSON] , який стверджував, що рік тому він був клієнтом інтернет-екстрасенса [PERSON] і постраждав від її обману. На запрошення відповідачки чоловік погодився дати інтерв`ю та розповісти про свій прикрий досвід з метою застерегти інших людей від шахрайства позивачки. Перед тим, як записати інтерв`ю з постраждалим [PERSON] , [PERSON] здійснила дослідження інформації про позивачку, яка міститься у відкритих даних у мережі Інтернет. В ході роботи над історією Серія, було з`ясовано, що Позивачка в інформаційному просторі позиціонує себе як: таролог, літотерапевт, фахівець в області астрології та езотерики, знавець мінералів та кристалів. Спадкова відьма (випуск «[INFO] » [INFO] У цьому випуску [PERSON] розкаже про [PERSON] карту інгресії для України! Як почуватиметься країна протягом року? Чи справді перемоги України не буде?! Коли ж скінчаться смерті? Приємного перегляду), спадкова відьма (випуск «[INFO]», [INFO] Знать, ведать, хранить тайные знания нашего рода, видеть то что скрыто от глаз простого человека, гармонизировать пространство и помогать человеку избавится влияния злых чар - все это знает и умеет потомственная ведьма [PERSON] ); спадкова відьма (випуск « [INFO] [INFO] [PERSON] - литотерапевт, таролог, специалист в области астрологии и эзотерики, практикующий литотерапевт, знаток минералов и кристаллов. Потомственная ведьма); спадкова відьма (випуск «[INFO] » [INFO] ). Та багато іншої інформації. При цьому, у позивачки немає власного ютуб-каналу як лікаря, натомість у неї є власний ютуб - канал « [PERSON] » за посиланням [INFO] в описі якого зазначена наступна іняормація: «Опис [NUMBER] телефон для зв`язку з [PERSON] . Знати, зберігати таємні знання нашого роду, бачити те, що приховано від очей простої людини, гармонізувати простір і допомагати людині позбутися впливу злих чарів - все це знає та вміє спадкова відьма [PERSON] . Цей канал створений для тих, хто хоче розуміти, що таке світ магії та чарівництва. Яку ціну люди платять за свої найчорніші думки та дії. Також на каналі [PERSON] ви можете дізнатися докладно про те, як зняти з себе псування, привороти, прокляття. А якщо ви відчуваєте що у вас є сила, зверніть увагу на відео про змови, руни, камені, цвинтарну та любовну магію. Сподіваємося, що цей канал буде не просто цікавим для вас, а й пізнавальним! [INFO]». В той же час, в ході дослідження інформації про Позивачку Відповідачка також виявила, що [PERSON] одночасно позиціонує себе і як лікар. Так, на ютуб каналі « [INFO] » є ціла серія інтерв`ю з [PERSON] , де в описі під відео вказано: « [PERSON] - врач высшей категории, стоматолог - терапевт, ортопед» ([INFO] ). Далі в описі вказано: «Одним із найчастіших приводів звернення до стоматолога є карієс зубів. Так називають ураження твердих тканин, що починається з руйнування емалі. Якщо не вживати жодних заходів і не проводити профілактики, каріозний процес поширюється вглиб. Утворюються порожнини, які можуть приєднатися різні ускладнення. При несприятливому перебігу відбувається втрата зуба. Тому й ми вирішили сьогодні поговорити про цю проблему, адже вона турбує багатьох. Але чи знаєте ви, що таке карієс? Які бувають його види та як з ним боротися? Нам допоможе розібратися лікар-стоматолог-терапевт - [PERSON] . [PERSON] : [NUMBER] - телефон для зв`язку з [PERSON] [INFO] [NUMBER]». Тобто, було досліджено, що [PERSON] одночасно позиціонує себе і як відьма (спадкова), і як лікар, та використовує один і той самий номер телефону для запису. За переконанням відповідача, поєднання ролей «лікар» і «відьма» є щонайменше підозрілим і викликає обґрунтовані сумніви. Справжній лікар - це фахівець з вищою медичною освітою, який зобов`язаний дотримуватися наукових принципів, етичних стандартів та доказової медицини. Тоді як образ «відьми» чи «цілительки» зазвичай асоціюється з езотерикою, народною магією, псевдонауковими практиками, що не мають жодного підтвердження з боку сучасної науки. Коли одна й та сама особа одночасно називає себе і лікарем, і відьмою, це може свідчити про маніпулятивні наміри - використання статусу лікаря для надання легітимності власній псевдомедичній чи окультній діяльності. У найгіршому випадку це ознака шахрайства, спрямованого на здобуття довіри з боку вразливих людей і подальше отримання від них грошей або впливу. У відео на езотеричному ютуб-каналі «[INFO] року [INFO] ведуча [PERSON] беручи інтерв`ю в [PERSON] , оголошує про старт її власного езотеричного ютуб-каналу такою фразою: 1:07 «Я хочу поздравить [PERSON] со стартом ее канала. - Спасибо. - Канал «[INFO]» растет и теперь у [PERSON] есть свой канал [PERSON], ссылочка в описании, обязательно переходите, там очень интересные видео». На початку цього ж відео-інтерв`ю особлива увага приділяється темі лікарської професії відьми [PERSON]. Зокрема, ведуча ставить [PERSON] запитання з таким формулюванням: 0:00 «Кто такая [PERSON] - женщина, врач или все-таки ворожея? Вообще ворожея или ведьма? Что больше нравится?». На що [PERSON] відповідає таке: 0:14-0:50 «Ну, наверное, в первую очередь нужно сказать, что я действительно, мало кто об этом знает из моих клиентов, действительно, первое образование у меня медицинское, я врач. Я закончила Киевский институт Богомольца, стомат факультет, специальность у меня "терапевтическая стоматология" была на интернатуре, чуть позже я переквалифицировалась на врача-ортопеда, но я поддерживаю 2 специальности. По терапевтической стоматологии это уже высшая категория. Я работаю терапевтом, ортопедом и работаю еще хирургом, но, скажем, лицензии на хирургическую практику пока не имею. И, можно так сказать, живу двумя жизнями». Далі ведуча знову робить акцент на лікарській професії [PERSON] такою фразою: 2:53-2:59 «При чем наш коллектив ее воспринимает, как врача, так и как ведьму». У відзиві зазначено, що таке позиціонування позивачкою себе як лікаря і відьми, видалося відповідачці підозрілим, оскільки подібне змішування медичних та відьомських регалій часто використовується для розмивання меж між медициною та езотерикою, а також способом посилення довіри глядачів до антинаукової (езотеричної) діяльності. Власне це і стало причиною для перевірки, чи дійсно Позивачка має медичну освіту та чи дійсно є лікарем. З метою знайти хоча б якісь факти, що позивачка є лікаркою, відповідачка зателефонувати у клініку «Сінерго Мед», в якій нібито працювала [PERSON] . Інформацію про це було зазначено на порталі "ua.doc" ([INFO]). Однак, вказані номери мобільних телефонів виявилися недійсними. В подальшому відповідачка зателефонувала ще в одну клініку, яка вказана як потенційне місце роботи Позивачки «Клиника "Креативной Стоматологии" [PERSON] » ( [INFO] ). На телефонний дзвінок відповів чоловік, який представився доктором [PERSON] , власником клініки. Однак [PERSON] повідомив, що [PERSON] ніколи не працювала в його клініці, вибачився за дезінформацію щодо його контактів під тим відео, і порадив телефонувати особисто [PERSON]. З контексту відповідей [PERSON] було зрозуміло, що він особисто знайомий з позивачкою, бо назвав її [PERSON] , а також додав, що вона іноді приїжджає до нього в клініку вчитися, а не працювати, та озвучив намір продиктувати її особистий номер телефону. Представником відповідача зазначено, що все це ще більше посилило підозри відповідачки. Перевірка відповідачкою інформації з усіх доступних відкритих джерел не підтверджувала того, що [PERSON] веде бодай якусь лікарську діяльність. Виглядало так, наче вона вигадала собі легенду про професію лікарки, щоб додати ваги своєму іміджу «відьми» та переконати свою аудиторію в тому, що лікарка-відьма - це краще і надійніше, ніж просто відьма. У відзиві також наголошено на тому, що позивачка не вказує жодного місця своєї роботи. Останнім днем її роботи, згідно долученої копії трудової книжки, є 12.01.2010 року, коли вона була звільнена за власним бажанням. Будь-якої інформації, що Позивачка здійснює медичну практику, в тому числі як фізична особа- підприємець - немає. За переконанням сторони відповідача, вищевказані факти свідчать, що відповідачка взагалі не мала на меті поширити недостовірну інформацію про позивачку як про лікаря, чим підірвати її «ділову репутацію», тому що на час поширення інформації не існувало жодного підтвердження, що остання працює лікарем взагалі, приймає пацієнтів та надає їм медичну допомогу. Представник відповідача вказав, що метою відео, яке є предметом спору, було здійснити викриття позивачки не як лікаря, а як «відьми», оскільки саме цим вона прикривається, «видурюючи гроші» у людей, а також через покази та історію постраждалого клієнта [PERSON] продемонструвати фейковість її «послуг». ЇЇ медична освіта (у випадку, якби вона виявилася фейком) була лише маленькою деталлю цього викриття, через яку авторка хотіла продемонструвати суспільству та сторонньому спостерігачу, як екстрасенси можуть прикриватися неіснуючими регаліями та дипломами, щоб додати собі ваги в очах людей та сформувати більшу довіру, адже подібні випадки таких маніпуляцій з дипломами і фейковими регаліями вона часто зустрічала та показувала у своїх розслідуваннях. Відповідачка вказує, що мала обґрунтовані підозри щодо справжності медичної освіти позивачки, що в подальшому мотивувало її звернутися до НМУ ім. Богомольця, щоб підтвердити або спростувати інформацію, що [PERSON] дійсно закінчувала вказаний вищий навчальний заклад та має медичну освіту. З метою підтвердження або спростування своїх підозр, [PERSON] продовжувала здійснювати перевірку інформації про наявність у Позивачки медичної освіти та надіслала два прес-запити (інформаційні запити) у Національний медичний університет імені О.О. Богомольця щодо підтвердження або спростування інформації про навчання Позивачки на стоматологічному факультеті. У листі - відповіді Університету від 31.12.2025 року йдеться, що «...в НМУ ім. Богомольця відсутня інформація про [PERSON] ». Відповідачка помітила, що у своєму листі Університет допустив 2 помилки: замість прізвища « [PERSON] » було написано « [PERSON] », а замість назви ютуб-каналу «[INFO]» було написано «[INFO]». Сприйнявши вказані недоліки за описку, відповідачка зателефонувала в університет і повідомила про ці помилки, про що її проінформували, що сталася технічна описка, а інформація перевірялася про особу з прізвищем « [PERSON] ». 31.12.2024 року відповідачка повторно скерувала прес-запит в Університет, вказавши на допущені недоліки у попередній відповіді. Однак, 08.01.2025 року Університет надав письмову відповідь, в якій йшлося, що «...в НМУ ім. Богомольця відсутня інформація про [PERSON] ». Відповідачка вважає, що поширюючи інформацію, про спростування якої просить позивачка, як журналіст діяла добросовісно, оскільки здійснювала перевірку інформації як шляхом аналізу відкритих даних у мережі Інтернет, так і шляхом надсилання офіційних запитів до розпорядника цієї інформації. Натомість, вищевказані факти свідчать, що умислу поширювати недостовірну інформацію журналіст не мала, оскільки не лише не усвідомлювала її недостовірності, а в силу здійсненої перевірки була об`єктивно переконана в її достовірності. За таких обставин, в силу частини 6 статті 17 Закону «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» вона звільняється від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності. З цих же підстав не підлягають до задоволення вимоги Позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень. Відповідачка звертає увагу суду, що 23.05.2025 року на ютуб-каналі «[INFO]» було опубліковане третє журналістське розслідування «[INFO] !», яке є доступним за посиланням [INFO] За результатами цього журналістського розслідування було встановлено, що Національний медичний університет імені О.О. Богомольця, надаючи листи-відповіді відповідачці на її інформаційні запити, допустився помилки. Опублікувавши вказаний відео-матеріал, за своєю суттю спростувала поширену раніше інформацію за власного ініціативою. Цей факт, на думку відповідача, додатково вказує, що відповідачка як журналіст діяла добросовісно та не мала умислу на поширення недостовірної інформації, а навпаки - виправила помилку, якої допустився Національний медичний університет імені О.О. Богомольця. Також сторона відповідача вважає, що наданий позивачкою висновок спеціаліста за результатами лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження» від 01.04.2025 року є недопустимим доказом в силу статті 78 ЦПК України. Відповідачка вважає, що вона є такою, що звільнена від відповідальності як журналіст в силу спеціальних норм законодавства про медіа, а відтак обставини, які встановлені спеціалістом у висновку щодо оціночних суджень або тверджень не мають істотного значення для правильного вирішення спору. Відповідачка просить суд оглянути та дослідити електронні докази у мережі Інтернет (які не можливо доставити до суду), а саме наступні сторінки у сайті https://www.youtube.com: випуск «[INFO]» h [INFO] ; випуск « [INFO] », [INFO] ; випуск « [INFO] випуск «[INFO] » [INFO] ; ютуб-канал « [PERSON] » за посиланням: [INFO] журналістське розслідування «[INFO] !», яке є доступним за посиланням [INFO] Відповідачка очікує понести витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 гривень, які пов`язані з розглядом даної справи судом. 13 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Бабенко Я.В. надійшла відповідь на відзиві відповідача на позовну заяву, у якій вказано, що позивачка не приховує фактів щодо свого особистого захоплення - хобі, яке пов`язане з вивченням питань, що умовно можуть бути класифіковані як «екстрасенсорні практики». Водночас, жодних доказів, що підтверджують здійснення нею лікувальної діяльності або надання медичних послуг із використанням екстрасенсорних здібностей, у матеріалах справи не міститься. У відкритих джерелах, на особистих сторінках позивачки в соціальних мережах, у публічних заявах, інтерв`ю чи в будь-яких інших публічних комунікаціях відсутні твердження, які б свідчили про те, що вона намагається переконати громадськість у наявності в неї надприродних здібностей для лікування або впливу на здоров`я інших осіб. Навпаки - зазначена діяльність позивачки має виключно приватний, немедичний характер, не суперечить чинному законодавству України та не може бути кваліфікована як шахрайство або інша незаконна діяльність. Позивачка вважає, що твердження відповідачки є викривленням дійсних обставин справи, є необґрунтованими припущеннями, не підкріпленими жодними достовірними джерелами або доказами, та створюють у суспільства хибне враження про особу позивачки як про недобросовісного медичного працівника, що використовує свій професійний статус у шахрайських цілях. Крім цього, у своєму відзиві відповідачка посилається на відеоматеріал від 04 січня 2025 року - перше відео, у якому була викладена недостовірна інформація про освіту позивачки - де нібито зафіксовано випадок, що, на думку відповідачки, свідчить про неправомірну діяльність позивачки. Йдеться про «обманутого» клієнта, який розповідав свою історію співпраці з Позивачкою. Утім, із контексту запису однозначно вбачається, що клієнт, про якого йдеться, звертався до Позивачки не як до лікарки, а з питань, що стосувалися ведення власної підприємницької діяльності - зокрема, функціонування інтернет-магазину. Відео чітко демонструє, що предметом звернення цього чоловіка були питання щодо продажів, розвитку бізнесу і він прагнув отримати поради саме з цього приводу. У відповідь Позивачка надала йому консультацію, а також базові рекомендації стосовно просування товарів за допомогою інтернет-реклами та вдосконалення веб-сайту. Жодним чином не йшлося про будь - яку «лікувальну діяльність», застосування медичних знань чи екстрасенсорних методів, а тим паче про використання статусу лікарки для впливу на потенційного клієнта. Цей клієнт під час звернення до Позивачки навіть не знав, яку вона має освіту, тому не може йтися ні про яке використання статусу лікаря для переконання клієнтів тощо. Зважаючи на викладене, сторона позивача впевнена, що подібні твердження Відповідачки є абсолютно необґрунтованими, позбавленими логічного підґрунтя та не підтверджуються ані вказаним відео, ані будь-якими іншими доказами. Крім цього, вважає посилання Відповідачки на те, що в оскаржуваному відео лише побіжно згадується про медичний фах Позивачки, не відповідає дійсності. Аналіз змісту відео свідчить, що значна його частина присвячена нав`язливому та акцентованому формуванню у глядача уявлення про Позивачку як про особу, яка зловживає своїм статусом лікарки для введення в оману потенційних клієнтів. У такий спосіб Відповідачка, всупереч фактам, стверджує про наявність ознак шахрайства у діях Позивачки, що є серйозним закиданням і підпадає під ознаки поширення недостовірної інформації. Позивач наголосила, що вона жодного разу не маніпулювала своєю медичною освітою під час спілкування з особами, які звертаються до неї саме як до тарологині чи екстрасенса. Вона не представляє себе лікарем у межах цієї діяльності, не проводить консультацій щодо альтернативного лікування хвороб тощо і ніколи не заявляє про наявність екстрасенсорних здібностей, які саме ґрунтуються на її освіті. Діяльність Позивачки у двох різних сферах - медичній та езотеричній - є чітко розмежованою як за змістом, так і за формою її публічної присутності. У рамках своєї професійної медичної компетентності вона не займається тарологією чи іншими езотеричними практиками, так само як у сфері надання консультацій як тарологиня або екстрасенс вона не використовує, не посилається на свою медичну освіту чи фах лікаря як на інструмент авторитету або впливу на клієнтів. Це свідоме й послідовне розмежування підтверджується як змістом її публічних виступів, так і відсутністю будь-яких тверджень, які б свідчили про нав`язування медичного статусу у сфері немедичних послуг. За переконанням сторони позивача, подібні твердження з боку Відповідачки - це відверта маніпуляція, яка не підтверджується жодним доказом, не витікає з жодного відеозапису чи допису самої позивачки, і не ґрунтується на об`єктивно встановлених фактах. Саме Відповідачка першою порушила тему освіти Позивачки, винесла її на публічний розгляд та свідомо сформувала викривлену інтерпретацію, що дискредитує Позивачку як фахівчиню. Така подача інформації створює неправдиве уявлення про нібито введення в оману клієнтів, хоча в дійсності жодного суміщення професійного статусу лікаря з езотеричною діяльністю не відбувалося. Позивач вважає, що Відповідачка діяла упереджено, без належної перевірки фактів і з метою завдати шкоди репутації Позивачки та отримання додаткової вигоди від залучення аудиторії, а не з огляду на суспільний інтерес чи журналістську добросовісність. Представником позивача вказано, що твердження Відповідачки про те, що вона нібито мала «обґрунтовані підозри» щодо справжності медичної освіти Позивачки, є абсолютно безпідставними. Жодних об`єктивних даних, які могли б викликати сумнів у наявності у Позивачки медичної освіти на момент поширення спірної інформації, Відповідачка не надала. Більше того, як журналістка, вона мала не лише право, а й обов`язок дотримуватись принципу перевірки інформації, передбаченого журналістськими стандартами. Таким чином позивач вважає, що ні сам характер підозр, ні спосіб їх перевірки не можуть вважатися обґрунтованими або сумлінними. Це були особисті здогадки, не підкріплені фактами, які Відповідачка поспішила публічно озвучити у зневажливому контексті, чим грубо порушила права Позивачки на повагу до її честі, гідності та ділової репутації. Вважає твердження Відповідачки про те, що вона не мала наміру поширювати недостовірну інформацію про Позивачку як лікарку, є лише безпідставним та нелогічним. Сторона позивача зазначила, що жодна особа не має права публічно ставити під сумнів освіту чи фах іншої особи без наявності достовірних, перевірених даних. Якщо Відповідачка не володіла жодною підтвердженою інформацією щодо професійного статусу Позивачки як лікаря, вона взагалі не повинна була публічно коментувати цю тему, особливо у принизливій та зневажливій формі, яка очевидно шкодить честі, гідності та діловій репутації. Крім того, вказали, що лікар не обов`язково повинен мати ліцензію на здійснення медичної практики, обов`язковим елементом статусу лікаря є наявність відповідної освіти та сертифікатів, які Позивачка має, і які вона публічно продемонструвала ще до виходу другого відео Відповідачки. Ліцензію згідно українського законодавства отримують тоді, коли бажають займатися господарською діяльністю у сфері медицини. Тоді лікар одночасно є і ФОПом. Вважають твердження Відповідачки про те, що вона нібито не знайшла підтвердження статусу Позивачки як лікарки у відкритих джерелах, не може слугувати жодним правовим доказом. Законодавством України не передбачено обов`язку лікарів реєструватися в публічних реєстрах чи створювати власні сторінки для підтвердження професійного статусу в Інтернеті. Тому наявність або відсутність інформації в мережі Інтернет жодним чином не впливає на правовий статус Позивачки як лікарки і не може бути підставою для сумнівів щодо її фаху. Позивач вважає, що Відповідачка не здійснила належної перевірки інформації, поширила недостовірні твердження, а тепер намагається уникнути відповідальності, прикриваючись тим, що «на той момент нічого не знала». Вважає, що це не звільняє її від обов`язку дотримуватися стандартів достовірності інформації та поваги до репутації інших осіб. Сумнів у факті, який не був перевірений належним чином, не є журналістською позицією - це поширення неправди з усіма юридичними наслідками. Сторона позивача вказала також, що відповідачка у першому відео посилається на інформаційний запит, який, за її твердженням, вона направила до адміністрації НМУ ім. Богомольця для підтвердження фактів щодо отримання Позивачкою медичної освіти. Однак, цей запит містив помилку у написанні прізвища Позивачки, внаслідок чого університет не зміг надати підтвердження її навчання. Також вказали, що у другому відео, оприлюдненому згодом, Відповідачка вже демонструє ідентичний за змістом запит, однак із виправленим прізвищем, зазначаючи, що на помилку їй вказали підписники. Водночас, Відповідачка не пояснює, чому, усвідомлюючи недостовірність попереднього запиту, вона не спростувала неправдиву інформацію, яка була озвучена в першому відео та базувалася саме на тому помилковому запиті. Крім того, друге відео було опубліковане після того, як Позивачка під час власного публічного ефіру надала на загал копії своїх дипломів та сертифікатів, які підтверджують її медичну кваліфікацію. Замість того, щоб взяти до уваги ці документи та визнати свою помилку, Відповідачка продовжувала публічно ставити під сумнів їхню достовірність, демонструючи упереджене та зневажливе ставлення до Позивачки. Це дає підстави вважати, що її дії мали на меті не виправлення недостовірної інформації, а дискредитацію та приниження позивачки в очах громадськості. У поданих запереченнях стороною позивача також зазначено щодо заяв відповідачки про те, що вона нібито покладалася на відповідь університету і не несе відповідальності. Так, позивач вважає посилання відповідача на ст. 30 Закону України «Про інформацію», яка передбачає можливість звільнення журналіста від відповідальності за поширення недостовірної інформації у разі належної перевірки її джерел, безпідставними. Вважають, що відповідачка не отримала офіційної відповіді, яка б прямо підтверджувала факт відсутності у позивачки медичної освіти; перший запит був неналежно оформлений (із помилкою в ПІБ), а отже - не міг бути підставою для однозначних висновків; те, що Відповідачка не розібралась, як правильно сформулювати запит та куди його направити, аби отримати інформацію, не звільняє її від відповідальності за поширення недостовірної інформації; перевірка інформації була поверхневою, неякісною, і не відповідала стандартам журналістської доброчесності, зокрема передбаченим Кодексом етики українського журналіста, згідно з яким журналіст повинен перевіряти достовірність усієї інформації, яку він поширює, а факти, судження та припущення мають бути чітко відокремлені одне від одного. Позивач вказує, що відповідачка могла звернутися напряму до Позивачки, поставити відповідні запитання, з`ясувати обставини її фахової діяльності, наявність дипломів, сертифікатів тощо - тим самим забезпечити принцип балансу думок і точок зору. Крім того наголосили на тому, що відео з аналізом позиції університету з`явилося вже після відкриття судового провадження, що свідчить про спробу Відповідачки ретроспективно виправдати свої дії, перекладаючи відповідальність на інші сторони. Така поведінка не свідчить про належну добросовісність, яку вимагають як законодавство, так і стандарти журналістської діяльності. Позивачка, яка не є ні журналісткою, ні юристкою, з першої спроби правильно оформила інформаційний запит, адресувавши його безпосередньо до архіву університету, що відповідає за зберігання та облік освітніх документів. У результаті цього звернення Позивачка отримала офіційну архівну довідку, що підтверджує факт здобуття нею вищої медичної освіти та отримання відповідного диплома у 2001 році. Тому позивач вважає, що відповідачка не може посилатися на ч. 1 ст. 117 Закону України «Про медіа», оскільки неправильно оформлені запити, направлені не до компетентних підрозділів університету, без безпосереднього звернення до позивачки, не можна назвати належною перевіркою інформації, після якої її можна поширювати та дискредитувати ділову репутацію особи. Вважає, що електронні докази, які просить оглянути Відповідачка, не містять інформації про предмет доказуванні і взагалі ніяким чином не стосуються даної справи, а отже є неналежними доказами. У зв`язку з викладеним, позивач зазначає про те, що клопотання про огляд зазначених електронних доказів слід визнати безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. Сторона позивача наголосила на тому, що значна частина відзиву відповідачки присвячена опису мети та завдань її авторського каналу, зокрема - декларованій діяльності з «викриття шарлатанів», «боротьби з псевдоекстрасенсами» та «розвінчання міфів про відьомство». Втім, позивач вважає, що вказані обставини жодним чином не пояснюють і не виправдовують поширення нею недостовірної інформації про особу позивачки, зокрема - неправдивих тверджень щодо її освіти, наявності/відсутності диплома лікаря та дискредитації її фахового статусу. Вважають, що оцінка журналістом або блогером дій певної особи як сумнівних або гідних критики не надає йому права поширювати неправдиві твердження про факти, які мають об`єктивно визначене значення (наприклад, наявність чи відсутність освіти або диплому). Сторона позивача наголосила, що висвітлення загальної ідеї діяльності каналу не є належним обґрунтуванням для поширення недостовірних даних про позивачку та не знімає з відповідачки обов`язку нести відповідальність за поширення недостовірної інформації, що завдала шкоди честі, гідності та діловій репутації позивачки. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 20 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачки - адвоката Харчука В.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких сторона відповідача вказала щодо позиціонування себе як лікарки та «відьми» одночасно. Відповідач наголошує, що саме це давало підозри та підстави проводити перевірку наявності у Позивачки медичної освіти в рамках діяльності проекту «[INFO]». Також сторона відповідача вказала, що відповідачка як журналіст вправі самостійно обрати метод та способи перевірки інформації та вважала звернення до Університету напряму найбільш надійним способом. Натомість, відповідачка, відповідно до статті 277 ЦК України могла скористатися правом на відповідь, однак таким правом не скористалася. Також вказали, що доводи адвоката позивачки про те, що «..Відповідачка не може посилатися на ч. 1 ст. 117 Закону України «Про медіа», оскільки неправильно оформлені запити, направлені не до компетентних підрозділів університету, без безпосереднього звернення до Позивачки, не можна назвати належною перевіркою інформації, після якої її можна поширювати та дискредитувати ділову репутацію особи» - є її власною думкою, яка не заслуговує на увагу. У судове засідання позивач не з`явилась, представником позивача до початку судового засідання подана заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги представник підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового слухання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] на онлайн-платформі YouTube каналом «[INFO]» було опубліковано відео під назвою « [INFO] » за посиланням [INFO] , де власницею каналу озвучується, зокрема, наступна: «- 31:48: «Я теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». - 36:58: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON], не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку.» - 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, є, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно» - 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк.» - 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? І взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною». У зазначеному відео відповідачка на 43 хвилині 05 секунд демонструє відповідь на інформаційний запит до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, у якому університет зазначає, що у них «відсутня інформація щодо [PERSON] ». У даній відповіді неправильно зазначене ім`я позивача. Позивачка опублікувала на власному You-Tube каналі відео, яке доступне за посиланням [INFO], де вона демонструє свої дипломи, сертифікати та посвідчення, зокрема і диплом [NUMBER] про отримання вищої освіти за спеціальністю «Стоматологія» і здобуття кваліфікації лікаря-стоматолога у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця. Документи, наявні у Позивачки та про демонстровані у відеоролику, підтверджують її кваліфікацію лікаря. У відеоролику відповідачка розповідала про відсутність у позивачки медичної освіти та продемонструвала ще одну відповідь на свій інформаційний запит від Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, коментуючи помилку у прізвищі та стверджуючи, що на цей раз інформація стосується саме позивачки. У документі знову вказано, що в університету «відсутня інформація щодо [PERSON] ». Позивачка зазначає, що відповідь є саме такою через те, що відповідачка неправильно сформулювала вимоги у своєму інформаційному запиті та направила його до неналежного органу. У другому відео відповідачка зазначає: «01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю». Позивачка вважає, що інформація, яка містить вищезазначені формулювання є недостовірною, та такою що принижує, честь, гідність та ділову репутації позивачки. Вважає, що у висловленнях відповідачки міститься неправдива інформація, яка сприймається так, ніби [PERSON] , яка є медиком, працює за фахом, займається цим без достатньої кваліфікації, що є нелегальним, згідно з чинним законодавством України, а отже [PERSON] вчиняє незаконні дії під час здійснення професійної діяльності. Вказана інформація, поширена Відповідачкою в мережі Інтернет за посиланнями: [INFO] та [INFO] та має стверджувальний характер. Обидва відеоролики є відкритими для перегляду необмеженого кола осіб як на території України, так і за її межами. Відповідно до архівної довідки №73 від 20.01.2025 року, виданої ректором Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, - в документальних матеріалах архівного фонду Національного медичного університету імені О.О. Богомольця значиться, що [PERSON] , дійсно була зарахована на 1-й курс денної форми навчання стоматологічного факультету НМУ з 01 вересня 1996 року. Отримала диплом спеціаліста [NUMBER] від 26 червня 2001 року, реєстраційний № 81, та додаток до диплому про закінчення стоматологічного факультету Національного медичного університету імені О.О. Богомольця в 2001 році за спеціальністю «Стоматологія» та присвоєння кваліфікації лікаря - стоматолога. ПІДСТАВА: журнал реєстрації видачі дипломів випускникам стоматологічного факультету НМУ за 2001 рік, аркуш 12; особова справа студента № 960526, розпочато: 1996 рік. закінчено: 2001 рік. Так, статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з статтею 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). У постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів із використанням мовностилістичних засобів. Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Таким чином, одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до Висновку спеціаліста за результатами лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження», складеного ТОВ «Науково-дослідний інститут судових експертиз та експертиз з питань права» від 01.04.2025 № 04/04-2025: У відео, розміщеному у публічному доступі на YouTube-каналі «[INFO]», за покликанням [INFO] а саме у фразах: 31:48-31:55: «Я теж її загуглила і у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської». 36:58-37:05: «Я так підозрюю, що [PERSON] просто попросила у доктора [PERSON], не будучи лікаркою, попросила використати його ім`я і його клініку.» 40:03-40:26: «І ось на цьому сайті [PERSON] розмістила інформацію, ніби вона лікарка. Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, е, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки. Бачите, як зручно» 42:52-43:02: «Ви бачите, створили неправдиву інформацію, а виглядає все так, наче вона реально лікарка. Ви уявіть собі, яку шкоду ця людина несе для суспільства, стверджуючи, що вона лікар, а насправді - це фейк.» 44:26-44:40: «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка? [NUMBER] взагалі в інформаційному просторі в Україні ця мадам знаєте коли з`явилася вперше, от на цьому каналі «Прогноз»? Якраз перед війною», - міститься інформація негативного характеру щодо [PERSON] , яка має такий зміст: [PERSON] обманює своїх адресантів відносно того, що вона має медичну освіту, при цьому її не маючи; [PERSON] недобросовісно і можливо незаконно використовує клініку та ім`я іншого лікаря для своєї медичної практики, при цьому сама не будучи лікаркою; [PERSON] розмістила у публічному доступі недостовірну інформацію відносно своєї професії та лікарської практики, застосувала чужу клініку, при цьому не являючись лікаркою, не маючи відповідної освіти та, можливо, не маючи права здійснювати лікарську практику; [PERSON] наносить шкоду суспільству своєю діяльністю, оскільки практикує не маючи медичної освіти, відповідної компетенції та можливо, не маючи права на лікарську практику; [PERSON] можливо є шпигункою (агентом) російської федерації, яка здійснила військовий напад на Україну 24.02.2022 року, який триває і в нинішній час. Текст висловлювань стосовно [PERSON] , що зафіксовані на відео, розміщеному у публічному доступі на YouTube-каналі «[INFO]», за покликанням [INFO] містить негативну інформацію стосовно [PERSON] : у формі фактичних тверджень (а саме: « [PERSON] не будучи лікаркою...», « [INFO] », «...в інформаційному просторі в Україні ця мадам ... з`явилася вперше от на цьому каналі «Прогноз»... Якраз перед війною»). - у формі оціночних суджень (а саме: «...у мене виникло багато запитань до її професії, нібито, цієї лікарської», «Я так підозрюю, що вона на оцьому фото, де вона у лікарському халатику, це вона мабуть у оцього лікаря, який їй допоміг - [PERSON] ось цього лікаря - позичила халатик, е, сфотографувалася в його клініці, куди вона приїздить вчитися, і тому в неї є оці фоточки», «У мене ще оце підозра з`явилася, може це якась російська агентка»). На відео, розміщеному у публічному доступі на YouTube-каналі «[INFO]» за посиланням [INFO] а саме у фразі: 01:54: « [PERSON] , нібито, у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю», міститься інформація негативного характеру щодо [PERSON] , яка має такий зміст: представлені [PERSON] на відео дипломи про отримання нею вищої медичної освіти є несправжніми. Негативна інформація стосовно [PERSON] , що міститься у відео, розміщеному у публічному доступі на YouTube-каналі «[INFO]» за посиланням [INFO] а саме у фразі: «01:54: « [PERSON] , нібито, .у тому своєму відео показує свої дипломи, що вона справді закінчила Національний медичний університет імені Богомольця. Я не знаю звідки у [PERSON] ці дипломи, де вона їх взяла, чому вона їх тільки через місяць після публікації мого викриття раптом вони в неї з`явилися і вона вирішила їх показати, я не знаю.» носить характер оціночного судження, а не фактичного твердження. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що поширена відповідачкою щодо позивачки негативна інформація є недостовірною, є фактичним твердженням та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , враховуючи, що широке коло осіб на підставі цієї інформації мало можливість сформувати своє уявлення про професійні та ділові якості позивачки. В даному випадку, суд вважає, що викладена відповідачкою інформація у мережі Інтернет у відеоролику під назвою « [INFO] », розміщеному на YouTube-каналі «[INFO]» за посиланням [INFO] не носять характеру оціночного судження, а містить конкретні твердження. Твердження відповідачки про те, що вона мала «обґрунтовані підозри» щодо справжності медичної освіти позивачки, є безпідставними. Жодних об`єктивних даних, які могли б викликати сумнів у наявності у позивачки медичної освіти на момент поширення спірної інформації, відповідачка не надала. Таким чином, твердження відповідачки є необґрунтованими припущеннями, не підкріпленими жодними достовірними джерелами або доказами, та створюють у суспільства хибне враження про особу позивачки. Відповідачкою не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була викладена та оприлюднена у мережі Інтернет щодо позивача. В свою чергу, позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем. В матеріалах справи знайшло своє підтвердження те, що внаслідок поширення вказаної інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності чи перекручені. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивача, а тому позов підлягає задоволенню. За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, в п. 3, 9 Постанови від 31 березня 1995р. № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Матеріалами справи підтверджується, що поширена відповідачем негативна та недостовірна інформація принижує честь та гідність позивачки. Вона принижує соціальну оцінку особистості та професійної діяльності позивачки, а тому порушує право позивачки на повагу до ділової репутації. Встановивши, що неправомірними діями відповідача позивачці спричинено моральну шкоду внаслідок приниження її честі, гідності та ділової репутації, суд у відшкодування моральної шкоди вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі 6056, 00 грн. Також суд звертає увагу, що позивачем надмірно сплачений судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 028,00 грн., коли мав бути сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що відповідає положенням ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Суд зауважує, що надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. стягненню із відповідача на користь позивача не підлягає. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивач просив стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 47 000,00 грн. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду надано: Копія договору про надання юридичних послуг від 12.02.2025 року, Копія рахунку № 27 від 14 лютого 2025 року на оплату послуг у сумі 42 000,00 грн., Копія платіжної інструкції 2.96886071.1 від 20.02.2025 року на оплату послуг згідно договору № 27 від 14.02.2025 року на суму 42 000,00 грн., Копія договору № 27/03-2025 від 27.03.2025 року про надання послуг, Копія рахунку на оплату № 01 від 02.04.2025 року на суму 5 000,00 грн., Копія платіжної інструкції № 548 від 02.04.2025 року на суму 5 000,00 грн. Від відповідача надійшла заява про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Окрім того, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 17 000, грн. Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved