Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним між ними кредитним договором (оферти) №25.02.2023-100000469 від 25 лютого 2023 року, в сумі 8480 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн та процентів в сумі 4480 грн. Заборгованість виникла внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором, чим порушуються права та інтереси кредитодавця. Договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, у позовній заяві просив розгляд даної справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, у матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її присутності. Крім того, відповідач подала до суду письмові пояснення по суті спору, в яких вказала, що дізналася, що 25 лютого 2023 року на її паспортні дані та номер телефону оформлено договір позики з ТОВ «Споживчий центр» №25.02.2023-100000469, вона особисто вказаний кредитний договір не укладала. У 2021 році вона створила власний кабінет на сайті ТОВ «Споживчий центр» та під час створення кабінету зазначила номер телефону [NUMBER] , як основний її номер. Додатковими номерами зазначила номер своєї мами [PERSON] та рідного брата [PERSON] .. У такий спосіб нею було подано заявку та отримано кредит на її рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Отриману позику вона повенула вчасно та без прострочень. У листопаді 2022 року на номер телефону [NUMBER] почали надходити СМС повідомлення, в яких було вказано, що сім-картку необхідно замінити, оскільки зв`язок буде припинено. Вона спробувала поповнити рахунок,через онлайн додаток «Приват-24», але їй було відмовлено. Після чого вона зателефонувала до мобільного оператора, на що останній пояснив, що з номером усе гаразд. Вона знову спробувала поповнити рахунок, але були відмови, повідомлялося, що цей номер не існує. Також з листування з ТОВ «Споживчий центр» вона дізналася, що на момент укладення договору позики №25.02.2023-100000469 були змінені номери телефонів (додаткові) та місце її роботи. Номери вказані у день заявки їй не відомі. Картка на яку перераховувалися кошти від ТОВ «Споживчий центр» № [NUMBER] , їй не належить. Кому належить цей номер рахунку їй не відомо. З приводу укладення на її ім`я кредитного договору вона зверталася до поліції 01 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року. Також зверталася до Кібергполіції, до Національного банку України, офісу Генерального прокурора, АТ «Універсал банк», ПрАТ «ВФ «Україна». Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, приходить до наступного. З наданих позивачем суду доказів вбачається, що 25 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №25.02.2023-100000469 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора С256 (який\~був надісланий\~в смс\~повідоменні,\~відправленому на\~її фінсовий\~номер телефону\~-\~ [NUMBER] )\~та із\~проставленням на\~ньому свого\~електронного підпису. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Відповідно до\~умов кредитного\~договору №25.02.2023-100000469 від 25 лютого 2023 року [PERSON] надається кредит на таких умовах. Дата надання/видачі кредиту: 25 лютого 2023 року. Сума кредиту: 4000,00 грн. Строк, на який надається кредит: 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту: 07 квітня 2023 року. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день наступний за днем сплати позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу та закінчується через 14 днів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Порядок укладення кредитного договору вказаний у розділі 2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). За змістом заявки, [PERSON] електронним платіжним засобом для перерахунку коштів вказала 4441-11хх-хххх-8816, а фінансовим номером телефону - [NUMBER] . У додатку до анкети позичальника, що також підписана одноразовим ідентифікатора С256, вказані контактні дані клієнта [PERSON] , номер телефону (основний/фінансовий) [NUMBER] , інформацію про її роботу, контактні телефони. Також позивачем до позову долучено копію паспорта відповідача [PERSON] підпис в якому не збігається з електронним підписом проставленим позичальником у кредитному договорі. Видача кредитних коштів за кредитнии договором (оферти) №25.02.2023-100000469 підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» з системи «LiqPay», ID платежу 22285707981, відповідно до якої 25 лютого 2023 року було успішно перераховано кошти в розмірі 4000 грн на картку № [NUMBER] . Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №25.02.2023-100000469 від 25 лютого 2023 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 8480 грн, з яких: 4000 грн - основний борг; 4480 грн проценти. Проценти по кердиту нараховані за період з 25 лютого 2023 року по 07 квітня 2023 року. Відповідачем на обгрунтування не укладення нею особисто кредитного договору №25.02.2023-100000469 від 25 лютого 2025 року, не отримання кредитних кошів, суду надано наступні докази: копію роздруківки ТОВ «Українське бюро кредитних історій» актуальну станом на 29 березня 2023 року, з якої вбачається що на вказану дату [PERSON] має фінансові зобов`язання за тринадцятьма кредитними договорами, десять з яких укладено протягом 22- 25 лютого 2023 року; копію листа відділу протидії кіберзлочинам в Кіровоградській області Департамента кіберполіції Національної поліції від 13 березня 2023 року адресованого начальникові відділу поліції №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградскій області, талон повідомлення Єдиного обліку №793 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 березня 2023 року, талон повідомлення №1547 від 10 квітня 2023 року, з яких вбачається, що [PERSON] зверталася до кібергполіції та відділу поліції №1 (м.Мала Виска) з заявами, в яких повідомляла, що на її ім`я невідомими особами, з використанням її документів, номера телефону, шахрайським шляхом 25 лютого 2023 року був взятий кредит на суму 4000 грн. Взявши виписку з Українського бюро кредитних історій 29 березня 2023 року вона дізналася, що на її ім`я взято кредити в різних МФО на загальну суму 70650 грн. Свої особисті дані вона нікому не повідомляла; заяву про скасування кредитної заборгованості від 12 липня 2023 року, яку відповідач направляла до ТОВ «Споживчий центр» і просила скасувати наявну заборгованість з посиланням на те, що кредит оформлений невідомою особою з використанням її персональних даних; заяву адресовану нею до ТОВ «Споживчий центр» про надання інформації про укладення договору про споживчий кредит в порядку передбаченому ст.11 ЗУ «Про споживчий кредит» та заяву про надання доказів укладення кредитного договору та списання заборгованості; форму електронного звернення громаднина, яке надсилається на корпоративну електронну пошту Національного банку України від 17 березня 2023 року, в якому відповідач повідомляла про оформлення невідомими особами на ім`я договорів позики, відкриття банківських рахунків, перерахування на них грошових кошів; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення до нього 21 квітня 2023 року відомостей про кримінальне правопорушення за №42023122020000037 за ознаками ч.3 ст.190 КК України, за фактами оформлення невідомими особами у лютому 2023 року на її ім`я кредитних договорів; запит ВП №1 (м.Знам`янка) в якому вказано, що досудовим розслідування встановлено, що в період з 22 лютого 2023 року по 25 лютого 2025 року невідома особа використовуючи документи [PERSON] шахрайським шляхом, з використанням інформаційних технологій, в різних кредитниї організаціях оформили кредити на загальну суму 70650 грн; лист оператора\~мобільного зв`язку\~Vodafone в якому зазначено, що надання послуг за номером: 0994167335 здійснювалося на передплаченому сегменті та анонімно, тобто без реєстрації персональних даних користувача. Електронні комунікаційні послуги, що надаються знеособлено (анонімно), розшифруванню не підлягають. Таким чином можливість надати більш детальні дані щодо обслуговуванн номера [NUMBER] у оператора відсутня. Додатково повідомили, що вказаний мобільнийи номер в період з 06 жовтня 2022 року до 22 лютого 2023 року. З 13 березня 2023 року номер як мережевий ресурс було деактивовано. З інформації АТ «Універсал банк» наданої 11 серпня 2025 року на запит суду про витребування якої просив представник позивача, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком не була емітована платіжна картка № [NUMBER] хх-хххх-8816. Відповідно до ч.1 ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639\~ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2 ст.1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У частині ч.1 ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1\~Закону України\~"Про\~електронні довірчі\~послуги" автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Частиною 1 ст.14\~цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 1051\~ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Частини третя та п`ята статті 203\~ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При вирішенні даної справи судом також враховується Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Європейський Суд з прав людини у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", п.53 рішення від 20 вересня 2012 року у справі "Федорченко та Лозенко проти України" зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. Тобто, розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов?язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у даній справі не доведно поза розумним сумнівом, що кредитний договір (оферти) №25.02.2023-100000469\~від 25\~лютого 2023\~рокуукладався відповідачем та після його укладення вона отримала кредитні кошти та користувалася ними. Так, вказаний кредитний договір підписаний з боку позичальника електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, через специфіку укладаня та безпосереднього підпису таких договорів неможливо встановити особу, що їх укладала. Відповідач стверджує, що кредитний договір був оформлений невідомими особами шахрайським шляхом з використанням її персональних даних, номера телефону. За вказаним фактом за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ознаками ч.3 ст.190 КК України, номер кримінального провадження - 42023122020000037, досудове розслідування триває. Як свідчить довідка АТ «Універсал банк» платіжна картка №4441-11хх-хххх-8816, яка зазначена у кредитному договорі для перерахунку кредитних коштів, [PERSON] не видавалася, емітована на іншу особу. На перевагу доводів відповідача свідчать і факти укладення від її імені не менше десяти кредитних договорів в різних фінансових установах на загальну суму 70650 грн протягом трьох днів, в один з яких було укладено і кредитний договір №25.02.2023-100000469 з ТОВ «Споживчий центр». Позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню її персональних даних, номера телефону або ж іншої інформації, яка б дала змогу укласти від її іменті (замість неї) кредитного договору з позивачем. Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення поданого ТОВ «Споживчий центр» позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №25.02.2023-100000469 від 25 лютого 2023 року в сумі 8480 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у задоволенні позову витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed