Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

18 червня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 20000 грн. заборгованості по заробітній платі з наступним утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, 7500 грн. компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні по день фактичного розрахунку з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено зобов`язання за трудовим договором, а саме не виплачена заробітна плата за період з 1 квітня 2025 року по 9 червня 2025 року Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала (а.с.22). Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.18,21). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~Судом встановлено,\~що [PERSON] працювала у ФОП [PERSON] з 24 червня 2024 року, була звільнена з посади за власним бажанням 9 червня 2025 року, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с.5). Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1\~ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства та колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У частині 1\~ст.116 КЗпП України, зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивачем зазначено, що в день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату за період з 1 квітня 2025 року по 9 червня 2025 рік у сумі 20000 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 7500 грн. 19 червня 2025 року ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області витребувано у відповідача документи, які підтверджували б нарахувння заробітної плати [PERSON] , але зазначені документи суду відповідачем не надані. Факту наявності заборгованості заробітної плати відповідачем не спростовано, заперечень щодо суми такої заборгованості перед позивачем, станом на день ухвалення рішення суду, не подано. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості по заробітній платі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП Україниу разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, на підставі ст.117 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 червня 2025 року, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 рокунарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить: 20000 грн. (не виплачена заробітна плата за період з 1 квітня 2025 року по 9 червня 2025 рік зі слів позивача) / 70 календарних днів = 285 грн. 71 коп. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 10 червня 2025 року (наступний день після звільнення) по 6 жовтня 2025 року (дата ухвалення рішення суду) включно складає 33999 грн. 49 коп. (285,71 грн. х 119 календарних днів = 33999,49 грн.). У відповідності зі ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved