Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

19.08.2025 [PERSON] звернулась із позовом до Акціонерного товариства "Сенс Банк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, про визнання виконавчого напису № 17034 від 09.07.2021 таким, що не підлягає виконанню. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 17034, щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 37 134,88 гривень на користь АТ "«Альфа-Банк», зараз - АТ «Сенс Банк». 09.08.2021 приватним виконавцем виконавчого Одеської області Парфьоновим Г.В., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66446602, в якій постановлено стягнути з [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 17034 від 09.07.2021 р. нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, на користь АТ «Сенс-Банк» борг у розмірі 37 134,88 грн. Про наявність вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, позивач довідалася - 15.08.2025 від свого адвоката, якому було відкрито матеріали виконавчого провадження № 66446602. 1.2 Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою від 20.08.2025 було задоволено заяву представника позивача адвоката Каланжова В.І. про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66446602, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., на підставі виконавчого напису № 17034 від 09.07.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Від третіх осіб письмові пояснення по суті позову до суду не надходили. Розгляд справи здійснюється у спрощеному проваджені без виклику сторін. З огляду на розгляд справи без виклику сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Згідно із статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4. Фактичні обставини справи, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 4.1. Судом встановлено, що 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 17034, щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 37 134,88 гривень на користь АТ "«Альфа-Банк», зараз - АТ «Сенс Банк». 09.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого Одеської області Парфьоновим Г.В., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66446602, в якій постановлено стягнути з [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 17034 від 09.07.2021 р. нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, на користь АТ «Сенс-Банк» борг у розмірі 37 134,88 грн. 4.2. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, відповідно до яких кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, після 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. Відповідач, відповідно до положень статей 76-81 ЦПК України, не надав суду належних і достатніх доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В частині скасування виконавчого напису необхідно відмовити, оскільки виконавчий напис втрачає юридичну силу після визнання його таким, що не підлягає виконанню. 5. Розподіл судових витрат. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Понесені та заявлені позивачем судові витрати складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 1 211 грн 20 коп., які необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: partial