Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Волочиської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову вказано, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною, яка є мамою позивача - [PERSON] . Мати позивача [PERSON] довгий час хворіла та перебувала з 2012 р. на лікуванні та утриманні в Мілівецькому психоневрологічному інтернаті Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, оскільки в неї періодично виникали психічні розлади здоров`я, була дієздатна опікунство над нею не встановлювалося. Додому вона приїжджала коли в неї покращувалося самопочуття. [INFO] [PERSON] померла, похованням відбулося у м. Волочиськ, всіма організаційними заходами по похованню займалися позивач та її батько [PERSON] . В 1994 році батьки позивача приватизували квартиру в якій вони проживали за адресою [ADDRESS] . Що відбувалося в сім`ї її батьків вона мало знала, так як проживала окремо. Як проходив процес приватизації квартири її ніхто не ставив до відома, сама вона цим не цікавилася. В 2020 році у позивача виникли фінансові проблеми і вона змушена була виїхати за кордон в Чехію, для роботи. З того часу вона живе за кордоном та приїжджає для того щоби провідати рідних. Після смерті батька у січні 2025 року з дотриманням вимог ст. 1269 ЦК України подала заяву до державного нотаріуса на відкриття спадкової справи. По закінченню терміну вступу у спадкові права в кінці червня місяця 2025 року, коли позивач приїхала для отримання свідоцтва про право на спадщину вона з`ясувала, що квартира її батьків у [ADDRESS] була приватизована на її батька [PERSON] , та її маму [PERSON] в рівних долях. Відповідно власниками цієї квартири були батько [PERSON] 1/2 квартири та мати [PERSON] 1/2 квартири. Крім того позивачу стало відомо що її батько [PERSON] , при житті, не відкривав спадкову справу та не вступив в спадкові права після смерті дружини [PERSON] . Мама позивача померла [INFO] відповідно з моменту настання смерті спадкодавця ніхто з спадкоємців не звернувся з заявою про вступ у спадкові права на її майно, а саме 1/2 квартири по [ADDRESS] . Коли це стало відомо позивачці вона звернулася до нотаріуса з заявою про вступ у спадкові права на частину квартири, а саме 1/2 за адресою [ADDRESS] , про те нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви мотивуючи це пропуском терміну подачі цієї заяви. Позивач просить ухвалити судове рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вказане, розгляд справи на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України проведено на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 68, виданого Волочиським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 26.06.1966, виданого Волочиським рай бюро ЗАГС Хмельницької області. Чоловік [PERSON] - [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 188, виданого Волочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). [PERSON] та [PERSON] належало на праві приватної спільної часткової власності по квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26990919 від 11.08.2010 та копією свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1994. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на частку у праві власності на квартиру за [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину серії НТХ 016615 від 29.07.2025. З метою отримання спадкового майна, що належало [PERSON] на момент смерті, позивач звернувся приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчука Вадима Миколайовича. 15.08.2025 позивач отримав роз`яснення від нотаріуса про пропуск строку строк для подання заяви про прийняття спадщини. З письмових пояснень позивача судом встановлено, що остання протягом 5 останніх років перебувала закордоном. Крім того, згідно довідки, виданої адміністрацією Мілівецького психоневрологічного інтернату від 14.11.2013 № 252 [PERSON] з 04.04.2012 перебувала на повному державному забезпеченні в Мілівецькому психоневрологічному інтернаті. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом Волочиської державної нотаріальної контори № 928/01-16 від 06.09.2025 року. Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст. 1216, 1222, 1223 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкодавцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Статтею 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Стаття 1272 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 року (справа № 525/1067/20) зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, відповідно до позиції Верховного Суду, що можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд у згаданій вище постанові, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка [PERSON] зазначає, що про смерть матері їй було достовірно відомо, разом з тим, в якості поважної причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивачка покликається на ту обставину, що їй не було відомо, що її батьки приватизували квартиру та отримали у власність кожен по частки, при цьому, позивачка вважала, що ця квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно, на її переконання, вона не мала права на спадкування після смерті матері. Інших причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивачка не наводить. Слід зазначити, що позивачка, належала до першої черги спадкоємців за законом після смерті матері [PERSON] . Отже, об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для позивачки для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері були відсутні, натомість, доводи позовної заяви фактично зводяться до необізнаності позивачки про наявність спадкового майна у виді частки у праві власності на квартиру за [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , проте, цю обставину не можна визнати такою, що мала об`єктивний характер. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для застосування положень частини третьої статті 1272 ЦК України у зв`язку з недоведеністю існування об`єктивних та поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed