Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір про споживчий кредит №4142006, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10 000, 00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит на умовах визначених договором. 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ/Т, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників, включно і до [PERSON] за кредитним договором №4142006 від 02.07.2021. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №4142006 від 02.07.2021 у розмірі 43 340, 00 грн, судові витрати у розмірі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7 000, 00 грн. Ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-капітал» про витребування доказів. 11.07.2025 [PERSON] отримав копію позовної заяви з додатками та ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його заява (а.с. 54). 14.07.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він визнає та погоджується з тим, що між ТОВ «Мілоан» та ним ( [PERSON] ) відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено кредитний договір, до умов якого він отримав грошові кошти у сумі 10 000, 00 гривень, шляхом перерахування коштів на його банківську картку. Проте, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу, йому відомо не було. Позовні вимоги в частині відшкодування процентів в розмірі 32 640, 00 грн та заборгованість за комісією в розмірі 700, 00 грн не визнає (а.с. 56-59). В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд заслухавши думку відповідача та його адвоката, які не заперечували проти розгляду справи без участі позивача, вважає за можливе розглянути справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-капітал». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000, 00 грн. В частині нарахованої заборгованості за процентами та комісією позовні вимоги не визнав, просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Невкритий В.М. в судовому засіданні пояснив, що заявлені позовні вимоги визнають частково, а саме не заперечують проти заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000, 00 грн. В частині нарахованої заборгованості за процентами та комісією позовні вимоги не визнав, просив відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4142006 (а.с. 17-20). За умовами договору, відповідач отримав кредит в сумі 10 000, 00 грн, строком на 30 днів з 02.07.2021 (строк кредитування), з терміном повернення кредиту і сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту: 01.08.2021, процентів за користування кредитом: 2 640, 00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом та стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 17). Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п.6 кредитного договору) (а.с.19 зв.). Відповідно до п.2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно із п.2.4.1. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Згідно із п.6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п.6.2. договору). За змістом п.6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: -він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариства, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; -він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; -на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); -вся інформація надана товариством, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви на отримання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; -він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариства, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; -він не є військовослужбовцем, та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладання цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. договору). Згідно із п.7.1, цей договір складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1, №2) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Додатком №1 до договору про споживчий кредит є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с.21). Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 02.07.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону [NUMBER] відповідний договір (R11781) (а.с.22зв.). Анкета-заява на кредит №4142006 від 02.07.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачу у ТОВ «Мілоан» (а.с. 16). Відповідно до платіжного доручення №50263653 від 02-07-2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів в сумі 10 000, 00 грн [PERSON] на картку № [NUMBER] *00, призначення платежу: кошти згідно договору 4142006 (а.с.23). На виконання ухвали суду від 04.07.2025, Акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» надав інформацію, з якої встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: дата платежу: 02-07-2021, на суму 10 000, 00 грн, інформація про платника: Viplata zaima Miloan. Далі зазначено, що верифікація [PERSON] РНОКПП [NUMBER] проводилась (а.с. 65). 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено Договір відступлення прав вимог №77-МЛ. Відповідно до умов п.1.1 договору ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняв належні «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с.25зв.-29). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021, заборгованість відповідача перед позивачем становить 43 340, 00 грн, з яких: 10 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 640, 00 грн - заборгованість за відсотками; 700, 00 грн - заборгованість за комісією (а.с.30). Позивачем на адресу відповідача направлялось досудова вимога про повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с. 31зв.). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. ТОВ «ФК «Кредит-капітал» є новим кредитором за кредитним договором №4142006 від 02.07.2021 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимог. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. За змістом ст.ст.3, 6, 627 ЦК України діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором №4142006 від 02.07.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі договору факторингу. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором №4142006 від 02.07.2021, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000, 00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором, суд зазначає наступне. За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що за кредитним договором №4142006 від 02.07.2021 позивач просить стягнути з відповідача 32 640, 00 грн суму заборгованості за відсотками. Проте, як встановлено судом, згідно умов договору [PERSON] отримав за вказаним договором кредит в розмірі 10 000, 00 грн строком кредитування 30 днів, за користування кредитом клієнт сплачує відсотки в розмірі 0,88 % в день. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що відповідач відповідно до п.2.3.1.1 договору вчинив дії, які свідчать про пролонгацію кредитного договору. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 2 640, 00 грн (10 000, 00 х 0,88% х 30 днів = 2 640, 00 грн). За таких обставин, суд дійшов висновку, що за договором позики №4142006 від 02.07.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі встановленому кредитним договором, а саме в сумі 2 640, 00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 700, 00 грн комісії, суд зазначає наступне. Умовами договору про споживчий кредит №4142006 від 02.07.2021, паспортом споживчого кредиту, Анкетою-заявою на кредит передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 700, 00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Як на підставу заперечень щодо позовних вимог в цій частині відповідач та представник відповідача посилаються на те, що у договорі не вказано, за які саме послуги позивач встановив комісію. Слід зазначити, що умовами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Встановлено, що умовами договору про споживчий кредит чітко визначено, що комісія у сумі 700, 00 грн нараховується саме за надання кредиту, відповідач на таку умову погодився, а відтак має оплатити нараховану комісію. Відтак суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача та зазначає про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] 700, 00 грн комісії. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за оплату судового збору, то суд зазначає наступне. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 36). Судом задоволено позовні вимоги на суму 13 340, 00 грн (10 000, 00 грн + 2 640, 00 грн + 700, 00 грн), що становить 30,78 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 745, 61 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 (а.с. 34). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 (а.с.34); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.33); ордер серії ВС №1374343 (а.с.35зв); акт №207 надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 16.06.2025 (а.с.34зв.); детальний опис наданих послуг до Акту №207 від 16.06.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 (а.с.35). В Детальному описі наданих послуг до Акту №207 від 16.06.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 зазначено, що на усну консультацію клієнта щодо перспектив стягнення заборгованості за кредитним договором адвокат витратив 0 год 30 хв.; на ознайомлення з матеріалами кредитної справи адвокат витратив 2 год. 00 хв.; на погодження правової позиції клієнта у справі адвокат витратив 0 год. 30 хв.; на складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта адвокат витратив в 3 год. 30 хв., загалом 6 год. 30 хв (а.с.35). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно між позивачем та адвокатом склалися договірні відносини стосовно надання правової допомоги. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справах №905/1795/18 та №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial