Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У вересні 2024 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Береста О. М. звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що вони з 1986 року та відповідно з 1992 року зареєстровані та мешкають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Зазначену квартиру отримали в користування від попереднього власника Придніпровської залізниці батьки позивача [PERSON] [PERSON] , який свого часу працював на залізниці електромеханіком, та мати [PERSON] , ще за часів існування "Радянського Союзу", однак чи видавався їм ордер на вселення позивачам невідомо, останні його ніколи не бачили та останній в них відсутній. Головний квартиронаймач - мати позивача [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] помер [INFO] . У грудні 2007 року, вищезазначену квартиру було прийнято в комунальну власність територіальної громади Меліоративної селищної ради із власності Придніпровської залізниці, тобто на момент прийняття в комунальну власність цього нерухомого майна, позивачі були зареєстровані в ньому. Відповідно до повідомлення Піщанської сільської ради від 17 квітня 2024 року, наданого у відповідь на адвокатський запит, вищезазначена квартира належить до об`єктів приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". У зв`язку із чим, ураховуючи, що раніше позивачі не використовували своє право на безоплатну приватизацію, вони вирішили звернутись до органу приватизації із спільною заявою про передачу їм у спільну часткову власність вищезазначеної квартири, до якої було надано необхідний, зазначений спеціалістом органу приватизації, пакет документів, в тому числі й оригінали довідок АТ "Державний ощадний банк України" щодо невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Однак, рішенням Виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 26 червня 2024\~року, їм було відмовлено у приватизації житла з посиланням на ненадання копії документу, що підтверджує право на користування житловим приміщенням (ордеру), копій документів, що підтверджують родинний зв`язок між головним квартиронаймачем та членами його сім`ї, а також оригіналів документа, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. У зв`язку із вищезазначеними обставинами, посилаючись на положення Законів України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Про місцеве самоврядування в Україні", а також на те, що зазначене житлове приміщення є їх єдиним житлом, на яке більше ніхто не претендує, ураховуючи те, що відсутність ордера на вселення не може бути єдиною підставою для відмови у приватизації нерухомого майна, приймаючи до уваги виключну компетенцію органу приватизації щодо прийняття відповідних рішень, позивачі звернулись до суду із цим позовом та просять визнати за ними в порядку приватизації право власності, по 1/2 частці за кожним, на житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30 вересня 2024 року постановлено про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачам строку для усунення її недоліків. 07 жовтня 2024 року позивачі усунули недоліки позовної заяви, надавши суду докази сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою судді від 22 жовтня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Берест О. М. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Піщанської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити на підставі наявних в матеріалах справи доказів відповідно до вимог чинного законодавства, проти ухвалення рішення у справі у його відсутність не заперечував. Суд, вислухавши вступне слово і пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до такого. Судом установлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 1969 року, наданим суду в засвідченій представником позивачів копії (а.с. 10). Разом з тим, установлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 січня 1992 року, наданим суду в засвідченій представником позивачів копії (а.с. 15). Позивач [PERSON] , [INFO] , з 04 квітня 1986 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вищезазначеною адресою з 03\~червня 2008 року, зазначені обставини підтверджуються Витягом № 46 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24 січня 2024 року, виданою Піщанською сільською радою та наданою суду в засвідченій представником позивачів копії (а.с. 20). Як стверджують позивачі останні були зареєстровані у вищезазначеному житловому приміщенні за згоди основного квартиронаймача [PERSON] , якій було надано дозвіл на вселення до цього житлового приміщення. Суду надано копію паспорта громадянина України, виданого на ім?я [PERSON] , [INFO] , в графі "місце проживання" якого міститься інформація, що остання з 20 червня 1969 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16), однак доказів наявності підстав для виділення в користування вищезазначеного житла, ані на користь [PERSON] , ані на користь позивачів матеріали справи не містять. Водночас в графі "сімейний стан" вищезазначеного паспорта міститься інформація про зареєстрований 25\~листопада 1967 року шлюб із [PERSON] . Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2020\~року, наданим суду у засвідченій представником позивачів копії (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 жовтня 2021 року, наданим суду у засвідченій представником позивачів копії (а.с. 19). Відповідно до паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , наданого суду в копії, останній перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та з 25 січня 1993 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Так, відповідно до повідомлення Піщанської сільської ради № 814/0/2-24 від 17 квітня 2024 року, наданого у відповідь на адвокатський запит та наданого суду в засвідченій представником позивачів копії, в Піщанській сільській раді відсутня інформація з якого часу та на підставі якого правовстановлюючого документа [PERSON] та [PERSON] мешкають та користуються квартирою [ADDRESS] . Рішенням Меліоративнівської селищної ради №1-9/V від 04 грудня 2007 року "Про прийняття жилфонду ст. Орлівщина у комунальну власність Меліоративнівської селищної ради" прийнято житловий фонд буд. [ADDRESS] із власності Придніпровської залізниці у комунальну власність територіальної громади Меліоративнівської селищної ради. Згідно з Актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність (надалі Акт) від 18 грудня 2007\~року прийнято житловий фонд буд. [ADDRESS] , [ADDRESS] із власності Придніпровської залізниці у комунальну власність територіальної громади Меліоративнівської селищної ради. В Акті також зазначено, що додано інвентарну справу на вказаний житловий будинок та Свідоцтво про право власності на житловий будинок, що відповідає п. 8 Положення "Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій", затвердженого Постановою КМУ від 06\~листопада 1995 року № 891 "Передача відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться разом з відповідною технічною документацією на будинок, а також документами, що встановлюють право на нього" (а.с. 31-32). Зазначені обставини також підтверджуються й відповідними рішеннями Меліоративнівської селищної ради № 181 від 04 січня 2005 року "Про створення селищного комунального підприємства "Гарант" по наданню житлово-комунальних послуг населенню смт Меліоративне", № 1-9/V від 04 грудня 2007 року "Про прийняття жилфонду ст.\~Орлівщина у комунальну власність Меліоративнівської селищної ради", актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність від 18 грудня 2007\~року та актом приймання-передачі (внутрішнього приміщення) основних засобів від 28\~грудня 2007 року, а також договором № ПР/БМбС073523/420 від 18 грудня 2007 року "Про передачу житла по станції Орлівщина", які надані суду в засвідчених представником позивачів копіях (а.с. 35-36, 37, 38-39, 40-41, 44-45). Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №\~709-р\~затверджено території територіальних громад Дніпропетровської області згідно з додатком, відповідно до якого Піщанська територіальна громада (код населеного пункту адміністративного центру територіальної громади згідно з КОАТУУ 1223285501) утворена шляхом об`єднання Піщанської, Знаменівської, Меліоративнівської та Орлівщинської територіальних громад (населених пунктів). На підставі постанови Верховної Ради України №\~3984-IX "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від\~19 вересня 2024\~року, назву міста Новомосковськ було змінено на місто Самар, а також назву Новомосковського району було змінено на Самарівський район. Судом установлено, що 24 січня 2024 року позивач [PERSON] зверталась на адресу Піщанської сільської ради із заявою щодо визнання її головним квартиронаймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено у вчиненні такої дії з посиланням на відсутність копії документу, що підтверджує право користування житловим приміщенням (ордеру, договору найму, рішення суду тощо) та копій документів, що підтверджують родинний зв`язок з головним квартиронаймачем та їй рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання правомірності користування житловим приміщенням (а.с. 28). Відповідно до довідок Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" № 56 та № 57 від 15 травня 2024 року, наданих суду в засвідчених представником позивачів копіях, останні видані [PERSON] та [PERSON] в тому, що списки на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] , в Банк не надходили (а.с. 26, 27). Судом установлено, що 05 червня 2024 року [PERSON] звернувся до органу приватизації Піщанської сільської ради із заявою щодо приватизації в спільну часткову власність членам сім`ї в рівних частинах квартири [ADDRESS] , до якої було додано копії документів, що посвічують особу та підтверджують громадянство України, заявника та членів його сім?ї, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (а.с. 33). Рішенням Виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 135 від 26 червня 2024\~року [PERSON] та членам його сім?ї було відмовлено у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв?язку з відсутністю повного пакету документів, а саме: копії документу, що підтверджує право користування приміщенням (ордер на жиле приміщення, рішення про надання житлової площі, договір найму, рішення суду); копії документів, що підтверджують родинні відносини між головним квартиронаймачем та членами сім?ї; оригіналу документа, що підтверджує невикористання ним та членами його сім?ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (а.с. 34). Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21\~квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10\~квадратних метрів на сім`ю (стаття 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (частина друга статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Офіційне тлумачення цієї статті викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05\~червня 2018\~року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018\~року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі №\~569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі №\~916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.\~8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду"приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Указаними актами цивільного законодавства визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами, до числа яких суд не належить. Тобто, передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, у цьому випадку Піщанською сільською радою. Крім того, відповідно до наведених вище нормативно-правових актів, якими урегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у разі незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення, що узгоджується з роз`ясненнями, наданими в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №\~20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19 та від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19. За таких обставин, ураховуючи, що органом приватизації Піщанською сільською радою було прийнято рішення про відмову в приватизації, позивачами обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed