Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Обгрунтовуючи позовну заяву посилався на те, що він 16 червня 1998 року відповідно до протоколу № 24 був прийнятий в члени колгоспу КСП «Нова Україна» та працював спочатку слюсарем майстерні, а потім робочим бригади № 2. В період з 22 листопада 1999 року по 06 лютого 2001 року він перебував на строковій військовій службі в Збройних силах України, однак не припиняв бути членом даного колгоспу. В цей період правонаступником КСП «Нова Україна» стало Приватне підприємство «Агрофірма Строїнці». Після проходження служби він з 20 квітня 2001 року по 03 квітня 2002 року продовжив працювати робочим бригади № 2 в цій фірмі. У подальшому правонаступником вказаної фірми стало Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля». 06 листопада 2000 року Строїнецькою сільською радою народних депутатів було передано КСП «Нова Україна» у колективну власність земельну ділянку площею 1779,7 га для сільськогосподарського використання відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН № 000116 з метою подальшого її паювання між членами КСП «Нова Україна». Земельні угіддя якого були розпайовані порівну між всіма його членами, кожному члену колгоспу надано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,49 га на території Строїнецької сільської ради, в тому числі по 0,5392 га ріллі та по 0,9510 га саду. Його прізвище відсутнє у списку працівників - колгоспників КСП «Нова Україна», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, відповідний сертифікат не виготовлявся і не видавався, а всі інші працівники, які працювали разом з ним вже отримали земельні ділянки у власність. Про розпаювання землі йому випадково повідомив його знайомий [PERSON] , який отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,49 га. З урахуванням наведеного, просить суд визнати за ним як колишнім членом КСП «Нова Україна» право на земельну частку (пай), орієнтовним розміром 1,49 га, за рахунок земель запасу в межах території Тиврівської селищної ради. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняка І.О. від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області Копилової Л.В. від 20 червня 2025 року прийнято справу до свого провадження у зв`язку з відстороненням попереднього судді від здійснення правосуддя. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи. Позивач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. При розгляді справи представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, уточнивши їх та просив визнати за позивачем як колишнім членом КСП «Нова Україна» право на земельну частку (пай), орієнтовним розміром 1,43 га, так як рішеннями судів, які він надав суду підтверджується факт визнання за членами КСП на підставі Державного акту серії ІІ-ВН № 000116 права на земельну частку (пай) саме в цьому розмірі. Представники відповідачів - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» та Тиврівської селищної ради на розгляд справи до суду не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області на розгляд справи до суду не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 16 червня 1998 року працював робочим бригади № [NUMBER] в КСП «Нова Україна». Відповідно до архівної довідки № 7 від 22 лютого 2021 року, виданої СТОВ «Поділля», в документах КСП «Нова Україна» [PERSON] числиться, як такий, що був прийнятий в члени КСП «Нова Україна» на посаду слюсаря майстерні з 17 червня 1998 року (а.с.65). З 22 листопада 1999 року по 06 лютого 2001 року позивач перебував на строковій військовій службі в Збройних силах України, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою № 157 від 23 лютого 2021 року Міністерства оборони України (а.с.15). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань правонаступником КСП «Нова Україна» було Приватне підприємство «Агрофірма Строїнці», а у подальшому - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля» (а.с.17-22). Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН № 000116 Строїнецькою сільською радою народних депутатів було передано КСП «Нова Україна» у колективну власність земельну ділянку площею 1779,7 га для сільськогосподарського використання з метою подальшого її паювання між членами КСП «Нова Україна». Додатком до вказаного Державного акту є список громадян-членів КСП у кількості 1006 чоловік, яким передається вказана земельна ділянка (а.с.33-35). Як вбачається із вказано списку прізвище позивача у ньому відсутнє. Позивач [PERSON] звертався із заявами про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також видачу другого примірника Державного акту до Тиврівської селищної ради, голови Тиврівської територіальної громади, ГУДЗК у Вінницькій області. На це йому було відмовлено і повідомлено, що другий примірник Державного акту відсутній (а.с.39,41,46,55). Рішеннями \~Тиврівського \~ районного\~ суду\~ Вінницької\~області \~від 27\~квітня 2018\~року,\~18\~вересня 2017\~року,\~07\~вересня 2016\~року \~ визнано\~за громадянами\~як колишніми\~членами КСП\~«Нова Україна»\~ \~та їх\~спадкоємцями \~ право\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 1,43\~в умовних\~кадастрових гектарах\~на території\~Строїнецької сільської\~ради Тиврівського\~району Вінницької\~області \~на підставі\~виданого Строїнецькою\~ сільською\~радою \~народних депутатів\~ Державного акту на право колективної власності на землю № 35, серії ІІ-ВН № 000116. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень статей 22, 23 ЗК УРСР та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за тюрмами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Тобто,\~право на\~одержання земельної\~частки (паю)\~у членів\~КСП виникає\~не з\~часу внесення\~членів КСП\~до списків,\~доданих до\~державного акту\~на право\~колективної власності\~на землю,\~перевірки,\~уточнення і\~затвердження цих\~списків,\~а з\~моменту передачі\~державного акту\~про право\~колективної власності\~на землю\~конкретному КСП,\~членом якого\~він є.\~ Отже,\~ необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві на момент передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП. Водночас судом з наданих позивачем доказів не встановлено дати видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН № 000116, на який він посилається. Фактично у позовній заяві позивач зазначає про видачу такого акту в 2000 році, однак в рішеннях суду наданих представником позивача вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН № 000116 виданий 26 грудня 1995 року. Таким позивач посилається на декілька Державних актів на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН № 000116, виданих в різні роки в 1995 та 2000. Враховуючи наведене суд позбавлений можливості перевірити коли саме видано Державний акт, на який посилається позивач, в 1995 році до моменту прийняття його в члени КСП та на час паювання, чи в 2000 році - період перебування його на військовій службі та відповідно перевірити факт наявності необхідних умов у позивача для отримання права на земельну частку (пай). За наведених обставин, суд дійшов переконання, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed