Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

12.08.2025 [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду м.\~Миколаєва з позовною заявою, у якій просила стягнути на її користь з [PERSON] 236\~607,62\~грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.11.2012 у справі №\~1414/5017/2012. Вони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі №\~488/1875/15-ц з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина щомісячно у твердій грошовій сумі 500 грн. Рішення суду примусово виконувалося в межах виконавчого провадження №\~47973451 від 30.06.2015. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.05.2018 у справі № 488/384/18 задоволено позов [PERSON] про зміну розміру аліментів. Ухвалено стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) в межах виконавчого провадження № 56919229 від 08.08.2018. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, тому за період з травня 2018 року до травня 2025 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів, що складає 236\~607,62 грн. Розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року до травня 2025 року складає 2\~636\~748,69 грн. Посилаючись на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц та від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, про те, що розмір пені не може перевершувати розмір заборгованості по аліментам, позивач просила стягнути на її користь з відповідача 236\~607,62\~грн. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.08.2025 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено перше судове засідання у справі. В судове засідання 30.09.2025 сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. У цій же заяві зазначено, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належно, за адресою реєстрації. Причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не подавав. Згідно з частинами 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280\~ЦПК України та ухвалити заочне рішення у справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі, з урахуванням висновків постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, відповідно до якої, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2008 Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та складено актовий запис № 152. Шлюб розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 05.11.2012 у справі №\~1414/5017/2012. У шлюбі в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 04.06.2009). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.06.2015 у справі № 488/1875/15-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2009 року народження, аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця ідо повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суд видав виконавчий лист, а державний виконавець Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції постановою від 30.06.2015 відкрив виконавче провадження № 47973451. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.05.2018 у справі № 488/384/18 задоволено позов [PERSON] про зміну розміру аліментів. Ухвалено стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) в межах виконавчого провадження № 56919229 від 08.08.2018. Згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість боржника [PERSON] станом на 20.06.2025 складає 236\~607,62\~грн. Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частинами першою, другою статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~ сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№ 3 передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ст.\~196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження №\~14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст. 263\~ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) +(An х 1% х Qn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно наданого позивачкою розрахунку, з яким суд погоджується, неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з травня 2018 року до травня 2025 року складає 2\~636\~748,69 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196\~СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. В даному випадку сума пені не перевищує розміру заборгованості по аліментах. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини, позовні вимоги про стягнення з нього пені за таке прострочення є правомірними та підлягають задоволенню в межах позовних вимог у розмірі 236\~607,62\~грн. Відповідно до положення п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved