Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У серпні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. Позов мотивовано тим, що 08.05.2015 розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Від цього шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , яка навчається у Вінницькому педагогічному університеті імені М.\~Коцюбинського на факультеті мистецтв і художньо-освітніх технологій. Навчається на денній формі за державним замовленням та не має змоги самостійно забезпечувати себе. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Водночас відповідач не надає жодної допомоги на утримання доньки, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Посилаючись на\~положення статей 199-201 Сімейного кодексу України, позивачка просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, у розмірі 3\~500 грн щомісяця. Ухвалою судді від 22.08.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ухвалою відповідачу було надано строк для подання клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву також відповідачу було роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Однак до суду не було поданих жодних заяв чи клопотань від сторін, зокрема, відзиву на позовну заяву або клопотання будь-якої зі сторін щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.06.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] , [INFO] ; батько [PERSON] ; мати [PERSON] (а.\~с.\~7). Відповідно до рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.05.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.\~с.\~8). Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 18 вересня 2021 прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Згідно з довідкою від 07.08.2025 №\~25/1420, виданою Вінницьким державним педагогічним університетом імені М. Коцюбинського, [PERSON] є студенткою денної форми навчання ІІ курсу факультету мистецтв і художньо-освітніх технологій. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.\~с.\~10). 13.08.2025 Пенсійний фонд України видав довідку про відсутність індивідуальних відомостей про особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.\~с.\~11). Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом\~України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №\~308/4214/18. Стаття 81\~ЦПК України закріплює загальне правило, відповідно до якого кожна сторона зобов`язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, процесуальні норми визначають не лише право сторін брати участь у доказуванні, а й покладають на них обов`язок щодо надання та доведення відповідних обставин. Водночас суд не наділений обов`язком самостійно збирати докази у справі, його роль полягає у забезпеченні дотримання принципів змагальності та диспозитивності, а також у наданні правової оцінки поданим сторонами доказам. Позивачкою подано докази, які підтверджують заявлені нею вимоги, зокрема факт навчання її доньки у Вінницькому педагогічному університеті імені М. Коцюбинського на денній формі навчання та відсутність у доньки власних доходів. Разом із тим, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його здатність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини або підтверджували, що надання ним такої матеріальної допомоги становитиме для нього надмірний фінансовий тягар. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі 3\~500\~грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до припинення донькою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Такий розмір аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості, що не суперечить чинному законодавству, інтересам відповідача, а також повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 1 ст.\~1\~Закону України\~ «Про\~судовий збір» визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5\~Закону України\~ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст.\~9 Закону України\~ «Про\~судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду цієї справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст\~141 ЦПК України. Пунктом 3 ч. 1 ст.\~176\~ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~ «Про\~судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, із відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211 грн 20 коп.

Outcome: approved