Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказавши суду, що відповідно до укладених кредитних договорів №1506245 від 19.03.2024 р., №134751 від 19.03.2024, № 23465-03/2024 від 19.03.2024 року останній отримав визначені суми коштів. Однак всупереч підписаним угодам, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договорами, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою судді від 03.04.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.77). Ухвалою суду від 05.05.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Стар Файненс Груп» ( а.с.141-142). Ухвалою суду від 05.06.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у АТ «ПУМБ», ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», ПАТ АБ «Укргазбанк», АТ «ОТП Банк» ( а.с.203-204). В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просить про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до наданого розрахунку та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, проте, його представник, адвокат Бабій В.М., надав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог. Також, 21.04. 2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження ідентифікації особи, яка підписала зазначені в позовній заяві кредитні договори, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представником позивача 01.05.2025 року надано відповідь на відзив року надано відповідь на відзив в якій він заперечує щодо наведеного представником відповідача у відзиві та просить задовільнити позов у повному обсязі та просить про слухання справи за його відсутності. Суд, оголосивши відзив представника відповідача та відповідь на відзив представника позивача, дослідивши подані докази, приходить до таких висновків. Щодо договору позики №1506245 від 19.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Судом об`єктивно\~встановлено,\~що 19.03.2024\~р.\~між [PERSON] \~ таТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1506245, відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 9000 строком на 360 днів, денна процентна ставка 2,50% (а.с.8-12). Позивач, підписавши електронним підписом підтвердив, що він ознайомлений з умовами про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови. Видача кредитних коштів за договором від 19.03.2024 року в сумі 9000,00 грн для [PERSON] підтверджена платіжним документом «Pay Tech». Таким чином, між сторонами укладено договір, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, тобто кредитор виконав свої зобов`язання і надав кредит, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і не повернув кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Згідно витребуваної і наданої суду інформації з АБ «Укргазбанк»» вбачається, що 19.03.2024 р. на банківську платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 9000 грн. (а.с.216-218) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1506245 від 19.03.2024 року становить 60525,00 грн., а саме за тілом кредиту 9000,00 грн., за відсотками - 47025,00 грн., за штрафом(пенею) 4500,00 грн.( а.с.17). 14.10.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників від 14.10.2024 року до договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60525,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту\~ 9000,00 грн., за відсотками - 47025,00 грн., за штрафом(пенею) 4500,00 грн.( а.с.23) Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. В своєму відзиві відповідач зазначає про відсутність доказів на підтвердження ідентифікації особи, яка підписала зазначені в позовній заяві кредитний договір №1506245 від 19.03.2024, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, проте дане твердження спростовується дослідженими судом документами по справі, а саме наданою і дослідженою судом інформацією з АБ «Укргазбанк»» про те , що з 19.03.2024 р.. на банківську платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 9000 грн., і саме ця картка вказана в договорі про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1506245 від 19.03.2024. За таких обставин сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 56025,00 грн., а саме: 9000,00 грн. за основною сумою боргу та 47025,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Що ж стосується вимог позивача про стягнення 4500,00 грн. пені, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~(в редакції\~закону України№ 2120-IX від 15.03.2022р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо договору позики №134751 від 19.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Судом об`єктивно встановлено, що 19.03.2024 р. між [PERSON] та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» » був укладений договір споживчого кредиту №134751, відповідно до якого відповідач отримав кошти в розмірі 8000 строком на 84 дні до 11.06.2024 року, денна процентна ставка 0,8227% в день, комісія за надання кредиту 2000,00 грн.(а.с. 27-30). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, тобто ознайомився з умовами кредитування до укладення кредитного договору (а.с.31-32). Таким чином, між сторонами укладено договір, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, тобто кредитор виконав свої зобов`язання і надав кредит, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і не повернув кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Згідно витребуваної і наданої суду інформації з АБ «Укргазбанк»» вбачається, що з 19.03.2024 р. на банківську платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 8000 грн. (а.с.216-218) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №134751 від 19.03.2024 року, заборгованість [PERSON] станом на 11.06.2024 року становить 12023,64 грн., а саме за тілом кредиту 8000,00 грн., за відсотками - 3522,64 грн., за комісією 501,00 грн.(а.с.45). 12.09.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №12092024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно вказаного реєстру, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12023 грн. 64 коп., з яких 8000 грн.\~сума заборгованості за основою сумою боргу та 3522,64 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 501 грн\~сума заборгованості за комісією ( а.с.44). Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п.4\~ч.1\~ст.1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»:\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за\~супровідні послуги\~кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. У відповідності до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»: До загальних\~витрат за\~споживчим кредитом\~включаються: доходи кредитодавця\~у вигляді\~процентів; комісії кредитодавця,\~пов`язані\~з наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо; інші витрати споживача на\~супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно з частиною першою статті1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. \~ \~ \~ \~В своєму відзиві відповідач зазначає про відсутність доказів на підтвердження ідентифікації особи, яка підписала зазначені в позовній заяві кредитний договір №134751 від 19.03.2024, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, проте дане твердження спростовується дослідженими судом документами по справі, а саме наданою і дослідженою судом інформацією з АБ «Укргазбанк»» про те , що з 19.03.2024 р. на банківську платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 8000 грн., і саме ця картка вказана в договорі про споживчий кредит \~ \~ \~ \~За наведених обставин, позов в частині стягнення заборгованості за договором №134751 від 19.03.2024. підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 12023 грн. 64 коп. з яких 8000 грн.\~сума заборгованості за основою сумою боргу та 3522,64 грн.\~сума заборгованості за відсотками, 501 грн\~сума заборгованості за комісією. \~ \~ \~ \~Щодо договору позики №23465-03/2024 від 19.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Судом об`єктивно встановлено, що 19.03.2024 р. між [PERSON] та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» був укладений договір про надання споживчого кредиту (а.с.50-52). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1.1 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 3100,00 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно п.1.2 Договору, строк кредиту 100 днів. Відповідно до п.3.3 нарахування процентів здійснюється в межах строку кредитування, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом, станом на початок кожного календарного дня. \~ \~ \~ \~Відповідно до пп.1.4.1 Договору, процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору \~ \~ \~ \~29.07.2024 р. між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29072024, у відповідності до умов якого, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.56-57). Відповідно до умов вищезазначеного Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, , включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом ( плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29072024 від 29.07.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 10 850 грн. 00 коп., а саме: 3100,00 грн. за основною сумою боргу та 7750, 00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.59). Проте, з гідно наданих суду копій документів в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, не надано відомостей про те, якому банку належить картковий рахунок зазначений у договорі №23465-03/2024 від 19.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Будь-яких інших доказів зарахування кредитних коштів [PERSON] позивачем не надано. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту №23465-03/2024 від 19.03.2024 року При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 81,59 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 2470 грн. 54 коп.

Outcome: partial