Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] через\~свого представника\~ адвокатки\~Галкіної Яни\~Геннадіївни звернувся\~до суду\~з позовом\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Кредит\~ Капітал»\~про стягнення\~моральної шкоди.\~Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 25934 виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] про стягнення на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» боргу у сумі 7 700,00 грн. Після чого звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 13.10.2021 року Франківським районним судом м. Львова винесене рішення (справа № 465/4662/21), яким позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером № 25934 від 19.02.202| року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» грошових коштів у сумі 7 700,00 гривень. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню на підставі рішення суду, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2022 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою Іваном Миколайовичем (ВП № 65305183), правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. \~ \~ \~ \~Проте, за час слухання справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у позивача були арештовані банківські рахунки та інше майно. За таких обставин, позивач вважає, що йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює у 500 000,00 гривень. Вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1.???у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтво, або іншим ушкодженням здоров?я; 2.???у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; 3.???у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4.???у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону N 3261-IV від 22.12.2005) Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У період з моменту як позивач дізнався, що його рахунки та майно арештоване та до винесення Постанови про закінчення виконавчого провадження 03.03.2025 року позивач поніс тяжкі моральні страждання та переживання, що призвело до того що у останнього похитнулося здоров`я. Позивач з дитинства має хворобу бронхіальна астма. Мав інвалідність з дитинства. Постійно лікувався, та згодом хвороба увійшла в ремісію та не турбувала позивача останні 10 років, що призвело до того, що останньому навіть була скасована група інвалідності. Одночасно, як позивач отримав постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 25934 виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, почалися постійні (цілодобові) дзвінки від представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та інших колекторських компаній, які вимагали значні суми боргу, погрожували життям і здоров?ям не лише позивачу а і його близьким родичам, зокрема матері. На фоні постійних переживань та відсутності сну (дзвінки здійснювалися цілодобово) позивач відчув що його здоров?я погіршилося і стали з?являтися уже давно забуті симптоми його хвороби дитинства: 1) кашель із в?язким мокротинням і гучними свистячими хрипам; 2) почуття нестачі повітря, напади задухи з утрудненим видихом (такі напади найчастіше виявлялися вночі. Починалися спонтанно); 3) ??виражена задишка навіть без фізичного навантаження. Позивач вимушений був звернутися до лікаря, яка запропонувала здати відповідні аналізи та пройти попереднє обстеження. Був підтверджений діагноз: астма. Після цього позивач постійно лікувався, або дома, або стаціонарно в лікарнях, проходив різні обстеження, лікарі постійно пропонували заміну лікування, бо попередні призначення не діяли, проте позивачу так і не вдалося увійти в ремісію. Постійне проходження лікування через стрімке загострення хвороби, призвело до надання МСЕК третьої групи інвалідності. Все описано підтверджується наступними виписками та довідками з лікарень: 1.копія Виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення № 9199, якою підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2024 р. по 29.04.2024 р. та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, важкий перебіг, неконтрольована. 2. Копія огляду сімейного лікаря від 13.08.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 3. Копія огляду сімейного лікаря від 24.05.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 4. Копія огляду сімейного лікаря від 31.06.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 5.Копія огляду сімейного лікаря від 01.07.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 6.Копія Виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення №309, якою підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 06.01.2025 р. по 17.01.2025 р. та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, важкий перебіг, неконтрольована. ХОЗЛ ІІ, клінічна група Е, фаза вираженого загострення. Емфізема легень. Пневмосклероз. ЛН-ІІ ст. 7.Копія Виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення N? 26772, якою підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 28.12.2023 р. по 09.01.2024 р. Та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, важкий перебіг, неконтрольована. ХОЗЛ ІІ, клінічна група В, фаза нестійкої ремісії. Пневмосклероз. ЛН-ІІ ст. 8. Копія Виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення N? 9199, якою підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2024 р. по 29.04.2024 р. Та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, важкий перебіг, неконтрольована. ХОЗЛ ІІ, клінічна група В, фаза нестійкої ремісії. Пневмосклеро ЛН-ІІ ст. 9. Копія Виписки з медичної карти стаціонарного хворого алергологічного відділення N? 23046, якою підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 10.11.2023 р. по 24.11.2023 р. Та останньому був поставлений діагноз: бронхіальна астма, персистуюча, середньо - важкий перебіг, неконтрольована. ХОЗЛ II, клінічна група В, фаза нестійкої ремісії. Пневмосклероз ЛН-ІІ ст. 10. Копія Консультаційного висновку спеціаліста від 30.04.2024 р., яким [PERSON] поставлено діагноз: Астма з переважанням алергічного компонента (Бронхіальна астма важка персистуюча частково контрольована). 11. Копія обстеження від 01.10.2024 р., де вказано діагноз: Астма з переважанням алергічного компонента. 12. Копія обстеження від 24.05.2024 р., де вказано діагноз: Астма з переважанням алергічного компонента. 13. Копія огляду сімейного лікаря від 15.04.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 14. Копія огляду сімейного лікаря від 10.08.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 15. Копія огляду сімейного лікаря від 27.12.2023 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 16. Копія обстеження від 13.03.2024 р., де вказано діагноз: Астма з переважанням алергічного компонента. 17. Копія огляду сімейного лікаря від 01.02.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 18. Копія огляду сімейного лікаря від 16.08.2024 р., яким описано загальний стан позивача та зроблені направлення на лікування до вузьких спеціалістів. 19. Копія обстеження від 07.11.2024 р., де вказано діагноз: Гіпертонія неускладнена (гіпертонічний криз). Додатково вплинуло на моральний стан позивача, те, що його рахунки були арештовані, скористатися коштами на рахунку останній не мав змоги, заробітна плата також зараховувалася на арештовані рахунки. Що призвело до того, що позивач не мав коштів на існування. Щоб купувати ліки, останній брав в борг у своїх знайомих та друзів. Що ще більше нервувало позивача і ще більше провокувало хворобу. Просить задоволити позов та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» на користь [PERSON] моральні збитки в сумі 500 000,00 грн. та витрати понесені на надання адвокатських послуг в сумі 15 000,00 грн. В подальшому позивач через свого представника адвокатку Галкіну Яну Геннадіївну подав клопотання про зменшення позовних вимог і просить стягнути з відповідача моральні збитки в сумі 100 000, 00 грн. та вирішити питання щодо повернення 3 788,80 грн. надмірно сплачених коштів судового збору. Представником відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із п. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до п. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень, рішень інших органів під час дії воєнного стану» фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку. Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг". Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду Враховуючи норми чинного законодавства, Позивач міг здійснити дії для зняття арештів з рахунків або визначення поточного рахунку Позивача, що дозволило б йому розпоряджатися частиною своїх коштів. Проте Позивачем не було здійснено жодних дій для врегулювання питання щодо зняття арештів з рахунків. Щодо твердження Позивача про наявність моральної шкоди : Моральна шкода - це протиправне приниження (або замах на приниження) гідності людини, яке викликає в її психіці негативні процеси і стани. Вона полягає саме у втратах, тих негативних наслідках немайнового характеру, які виникли через страждання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи . Позивач стверджує, що з моменту відкриття виконавчого провадження почалися постійні дзвінки від представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та інших колекторських компаній, які вимагали значні суми боргу та погрожували. Однак, Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували здійснення дзвінків або направлення смс-повідомлень представниками Відповідача, окрім того зазначено «інші колекторські компанії», що не виключає того, що даною діяльністю займалися особи, які не мають відношення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». В деліктних правовідносинах саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, твердження Позивача про телефонні погрози за відсутності записів розмов, відеозйомки подій, які можуть підтвердити факт заподіяння йому моральних страждань нічим не доведені. Представиник Позивча зазначає, що у період з моменту як Позивач дізнався, що його рахунки та майно арештоване та до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.03.2025 року Позивач поніс тяжкі моральні страждання та переживання, що призвело до того, що у останнього похитнулося здоров`я. Позивач надає наступні докази погіршення здоров`я: виписку із медичної карти стаціонарного хворого алергічного відділення №919 та довідки про огляд сімейного лікаря. В останній зазначено: початок захворювання 07.08.1994 року; Інвалід дитинства по Бронхіальній астмі. Однак, з вищенаведеного слідує, що Позивач почав хворіти та отримав інвалідність в 1994 році ще задовго до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, Позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Щодо твердження Позивача про наявність протиправної поведінки особи, яка завдала моральної шкоди Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання. Правомірність дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підтверджується наступним: 3 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі Товариство), з однієї сторони, та громадянином України [PERSON] (далі Позичальник), з другої сторони, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2078322 (копія додається), відповідно до якого Позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Позивачем виконав в повному обсязі, надавши йому, відповідно до п 2.1. Договору кредитні кошти, в свою чергу Позичальник свої зобов`язання перед Товариством не виконав, відповідно до умов Кредитного договору мав повертати кредитні кошти згідно з графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 1 ст. 527 Цивільного Кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до умов чинного законодавства та п. 5.1 Договору № 2078322 від 03.03.2020 року Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договорами або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Позичальника. Тому, 30.10.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення прав вимоги ККАУ №30102020 (копія додається). Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в тому числі і до Позивача за кредитним договором (копія Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №30102020 від 30.10.2020 р. додається). Подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на примусове виконання не скасованого в судому порядку та несплаченого виконавчого напису № 25298 від 19 лютого 2021 року є правом особи встановленим нормами законодавства. Щодо твердження Позивача про наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою: Позивач стверджує, що завдана йому моральна шкода виражається в погіршенні стану його здоров`я та надає довідки та виписки лікарів, що свідчать про появу в нього захворювання з 1994 року та подальший її перебіг. Окрім суб`єктивної думки Позивача, немає ніякого підтвердження, що хвороба і подальший її розвиток пов`язані із відкриттям виконавчого провадження про стягнення коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та накладенням арешту на рахунки Позивача. Про недоведеність зв`язку між моральною шкодою Позивача та діями Відповідача свідчить співставлення дати відкриття виконавчого провадження і дати появи захворювання. Оскільки, з вищенаведеного встановлено, що моральна шкода Позивачем не доведена, а в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відсутні ознаки протиправної поведінки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою відсутній. Щодо твердження Позивача про наявність вини особи, яка завдала моральної шкоди. Відсутність протиправної поведінки особи, яка завдала моральної школи виключає наявність в неї вини. В позовній заяві приводиться лише оціночне судження Позивача щодо завдання йому моральної шкоди, яка полягає в душевних страждань через списання Приватним виконавцем коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал. Позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, не встановлено, що з вини Відповідача спричинена моральна шкода, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідач вважає, необґрунтованою вимогу Позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Зазначені Позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Варто звернути увагу на позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. В додатках до позову відсутні такі документи: копія договору надання правової допомоги, детальний опису виконаних доручень клієнта, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо. Єдиним документом про надання правової допомоги є акт наданих послуг. В даному акті зазначено, що представником Відповідача надавалася два види послуг, а саме: ознайомлення з матеріалами (не зазначено з якими) та складання позовної заяву про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди. Однак, до суду поданий інший позов, який називається так: позовна заява про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. Отже, єдиний наданий доказ не містять інформації, що послуги надавалися саме по вказаній справі. Загальне формулювання акту не дає можливості встановити дійсні обставини справи та не виключає можливість вважати, що по даному Акту надавали послуги по іншій справі щодо цього ж клієнта. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. При цьому, колегія суддів зазначає, що договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги . При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Оскільки в матеріалах позову відсутня копія Договору про надання правової допомоги адвокатом то і відповідно відсутні умови встановлені п.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а саме: порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги . У разі відсутності у тексті Договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Таким чином, представником Позивача не надано належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження надання ним правової допомоги при поданні позовної заяви про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди стосовно клієнта [PERSON] . Крім того, предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, що свідчить про неспіврозмірність гонорару та витраченого адвокатом часу. У зв`язку з чим просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, у поданому відзиві просив справу слухати без його участі. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Іванютою І.М. ВП № 65305183 від 28.04.2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» боргу в сумі 7700,00 грн. на підставі виконавчого напису № 25934 виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 13.10.2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером № 25934 від 19.02.202| року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» грошових коштів у сумі 7 700,00 гривень. На підставі цього рішення суду Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Іванютою І.М. ВП № 65305183 від 31.01.2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» боргу в сумі 7700,00 грн. на підставі виконавчого напису № 25934 виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Згідно ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Зі змісту глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (наказ Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус зобов/язаний перевірити відповідність поданих документів вимогам закону та переліку, який затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. Таким чином суд приходить до висновку, що перевірка безспірності заборгованості покладається на нотаріуса, а не на кредитора. Кредитор подає документи, які він вважає є достатніми для вчинення виконавчого напису, а нотаріус має самостійно переконатися, що наявна документально підтверджена заборгованість, немає спору щодо її розміру чи підстав, не пропущені строки давності, документи відповідають переліку затвердженому Постановою КМУ №1172. Згідно з\~ч.2\~ст.23\~ЦК України\~моральна шкода\~полягає:\~1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити протиправну поведінку відповідача, наявність моральної шкоди, причинний зв`язок та вину відповідача. Сам факт звернення кредитора до нотаріуса з документами для вчинення останнім виконавчого напису не може вважатись протиправним, а тому за відсутності доказів про те що з його дії мали ознаки зловживання правом чи шахрайство, такий не може нести відповідальність за спричинену позивачу моральну шкоду. Судом встановлено, що позивачем не було доведено протиправну поведінку з боку відповідача, а тому позов до задоволення не підлягає. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, витрати позивача на правничу допомогу та стягнення судового збору з відповідача до задоволення не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed