Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] . Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 15 вересня 2023 року. Вони, як подружжя, спільно виховують малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З 2023 року він постійно проживає разом з дружиною - [PERSON] та дитиною [PERSON] однією сім`єю, займається вихованням та утриманням дитини. Він матеріально забезпечений, є фізично здоровим, жодних медичних протипоказань не має, не зловживає спиртними напоями, не страждає будь-якими психічними розладами, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Крім цього, у нього із сином склався стійкий психологічний контакт і прив`язаність один до одного, у сім`ї панує взаємоповага та доброзичливість, і тому він має бажання усиновити дитину своєї дружини, адже він потребує батьківської опіки та піклування та забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя. У зв`язку з цим він звернувся до суду з даним позовом про усиновлення ним дитини, який просить задовольнити. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в закритому судовому засіданні. Представник заявника - адвокат Наминанік О.С. підтримала заяву, наполягала на її задоволенні, просила розглядати справу за відсутності заявника, оскільки він перебуває на військовій службі і не має можливості з`явитися в судове засідання. Заінтересована особа [PERSON] підтримала заяву, просила справу розглянути за її відсутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської радиБеднарчик Т. заяву підтримала, наполягала на її задоволенні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Статтею 224 СК України визначено вичерпний перелік обставин, які мають істотне значення і які має враховувати суд при ухваленні рішенні про усиновлення: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідносини особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 15 вересня 2023 року Бориславською міською радою Львівської області, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суду представлений повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] [INFO] , з якого вбачається, що матір`ю останнього є [PERSON] , [INFO] , відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України за заявою матері. Згідно висновку служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області №21 від 17.04.2025 року «Про доцільність усиновлення [PERSON] [PERSON] та відповідність його інтересам дитини», служба у справах дітей вважає усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зі своєю дружиною [PERSON] , [INFO] та її малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та спільним сином [PERSON] , [INFO] , квартира розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку. Складається квартира з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Є всі комунальні зручності. В квартирі зроблено сучасний ремонт, затишно, є все необхідне для нормального проживання дітей (меблі, комп`ютерна техніка, предмети домашнього вжитку). Діти мають свою окремі спальні ліжка, шафу для одягу, куток дозвілля. Сім`я матеріально забезпечена, має власний автомобіль. Житлово-побутові умови відповідають сучасним умовам проживання і сприяють для нормального розвитку та виховання дитини, малолітнього [PERSON] . Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Борислава Львівської області на території України станом на 20.08.2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до висновку про стан здоров`я №1017, виданого КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава» [PERSON] здоровий, може бути усиновлювачем. Відповідно до заяви [PERSON] яка нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Фірман Б.І. 17 лютого 2025 року вбачається, що [PERSON] дає згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] її дитини: [PERSON] , [INFO] . Дослідивши зазначені вище документи, суд приходить до висновку, що заявник усвідомлює правові наслідки усиновлення, має бажання та можливість виховувати дітей, крім того, перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дітей. Заявник не притягувався до кримінальної відповідальності, є дієздатним громадянином та за своїм станом здоров`я може бути усиновлювачем. Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (дата підписання Україною 21.02.1990 року, дата набуття чинності для України 27.09.91 року), вбачається, що Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, впевнені в тому, що сім`ї як основному осередку суспільства і природному середовищу для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов`язання в рамках суспільства, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Аналізуючи в сукупності встановлені обставини і досліджені докази суд приходить до висновку про наявність всіх обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 224 Сімейного кодексу України мають істотне значення для усиновлення, та здатність заявника, як особи, яка бажає усиновити дітей, забезпечити стабільні та гармонійні умови для їх життя, що відповідно до ч. 2 ст. 224 Сімейного кодексу України дає право оголосити заявника усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно ч.1 ст.220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Як випливає зі змісту ст. 231 СК України, за заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Згідно ст.233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до ст.ст.229-231 Сімейного кодексу України, суд задовольняє вимогу заявника щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме: у графі «відомості про батька» зазначити батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Борислава Львівської області, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; змінити прізвище матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ».

Outcome: approved