Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача Дараган Ю.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») заборгованість за кредитним договором, зобов`язання за якими відповідач не виконував, що і стало підставою для звернення із позовом до суду. В обґрунтування поданого позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначено про те, що 14.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі ТОВ «ФК «ЦФР») укладено кредитний договір № 7534940077. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщено на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомилася до укладення договору та до яких позичальник приєдналася підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ ФК "ЦФР" та АТ "ТАСКОМБАНК" Первісний кредитор передав Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набув Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 15.05.2024 між АТ "ТАСКОМБАНК" та ТОВ ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати АТ "ТАСКОМБАНК" суму фінансування, а АТ "ТАСКОМБАНК" зобов`язується відступити ТОВ ФК "ЄАПБ" Права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог, ТОВ ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28189,94 грн, з яких: 14\~560,00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,78 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 13628,16 грн - загальна заборгованість по комісії. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 7534940077 від 14.09.2020 в сумі 28189,94 грн. Враховуючи те, що відповідач протиправно, всупереч умов надання кредиту, не повертає кредитні кошти, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 15.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення на 29.08.2025 та 01.10.2025 повернуто відправнику, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечення суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відтак, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 14.09.2020 відповідач уклав з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір №7534940077. Відповідно до умов Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього (а.с. 5-6). Даний договір укладений в простій письмовій формі т а підписаний власноручно відповідачем. Згідно з умовами зазначеного вище кредитного договору сума кредиту становить 14\~560,00 грн, строк кредиту - 24 місяці, спосіб та строк надання кредиту- безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від укладення договору. Суд звертає увагу, що доказів щодо перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» на рахунок та в інтересах відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 14560,00 грн на виконання умов кредитного договору, суду не надано. Не надано і детального розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором з урахуванням періоду кредитування та внесених відповідачем платежів, як і будь-яких первинних бухгалтерських документів на підтвердження цього. Крім того, судом встановлено, що 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого Первісний кредитор зобов`язується відступити Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а Новий кредитор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Первісного кредитора за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.10-11). Втім будь-якого підтвердження того, що до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги до відповідача, зокрема витягу з реєстру прав вимоги до договору, суду не надано. У подальшому, 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги зокрема до відповідача. Згідно з п.2.3. договору, відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно з п. 3.1 цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта то ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимог боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с.12-14). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 АТ «ТАСКОМБАНК» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактор прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 7234 (а.с.15). Відповідно до Реєстру прав вимог за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та розрахунком заборгованості за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 станом на 30.06.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №7534940077 від 14.09.2020 склала: 14\~560,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,78 грн - сума заборгованості за відсотками, 13\~628,16 грн- заборгованість по комісії, всього 28189,94 грн (а.с.7, 17). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530\~ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (п.1, п.2 ч.1\~ст. 264 ЦПК України). Отже, судом встановлено, що кредитний договір №7534940077 був укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 14.09.2020 в простій письмовій формі. Разом з цим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог не надано суду доказів перерахування [PERSON] або в його інтересах ТОВ «ФК «ЦФР» 14\~560,00 грн на виконання вищевказаного договору. У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та первісним кредитором договором, не вказано детального розрахунку за період з 14.09.2020 по 15.05.2024, а лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 (а.с.7). Відтак, позивачем не доведено за який саме період нараховано заборгованість за відсотками та комісією за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу. Слід зазначити, що вказаний розрахунок складений ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором без долучення будь-яких первісних бухгалтерських документів. В постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/564/18 вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку може бути належним доказом наведених у позові обставин, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами. Однак, представником позивача на підтвердження позовних вимог до позову додано лише розрахунок заборгованості за кредитним договором без виписки про рух коштів по рахунку, а також без документа, який підтверджує отримання відповідачем суми грошових коштів у користування, тобто доказів про зарахування цієї суми на рахунок відповідача первісним кредитором. На думку суду, сам по собі наданий розрахунок заборгованості, який виконувався працівником позивача, не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин та наявності заборгованості. Крім того, позивачем, не надано суду реєстр боржників до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «ЦФР» - первісним кредитором та ПАТ «ТАСКОМБАНК», яким би підтверджувалося набуття останнім права вимоги за кредитним договором №7534940077 від 14.09.2020, укладеним первісним кредитором з відповідачем [PERSON] із зазначенням суми. На переконання суду, є недоведеним причинно-наслідковий зв`язок переходу права вимоги: від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором №7534940077 від 14.09.2020, та відповідно, наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстру боржників до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.17) не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги. Крім того, за відступлення права вимоги, відповідно до договору №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» набувач права вимоги повинен передати первісному кредитору грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до [PERSON] позивачем надано не було. Також суд звертає увагу на те, що звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що кореспондується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18. З приводу нарахування комісії, то як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №\~204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, тому позов про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 28\~189,94 грн не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, то понесені позивачем витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed