Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

07 липня 2025 року до Горохівського районного суду Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 19 грудня 2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.00202.003477067 на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50000 грн, строк надання кредиту 36 місяців, процентна ставка 15% річних. 16.11.2023 року між АТ "Ідея Банк" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ" (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за Договором №Р24.00202.003477067. Відповідач в належний спосіб не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за Договором. Вказує, що всупереч умовам кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму заборгованості за договором кредиту та страхування №Р24.00202.003477067 від 19 рудня 2017 року у загальному розмірі 56518,91 грн., з яких: 32970,48 грн. основний борг; 15431,07 грн. заборгованість за процентами, 6402,88 грн інфляційні витрат та 1714,48 грн три проценти річних, а також судові витрати. Ухвалою від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи у тому числі й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про що у матеріалах справи наявні відповіді докази, у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надав, будь яких клопотань, заяв чи заперечень від нього на адресу суду не надходило. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.12.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.00202.003477067 (а.с.17-18). Пунктом 1.1. договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 50000 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами ( процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту, є дати списання кошти з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника (п.1.2 договору). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 15% (п.1.3 договору). Відповідно до п.1.4 договору за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо, надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення Інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Також сторонами погоджено Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається до укладення договору про споживчий кредит, а також додаток до паспорта споживчого кредиту Графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с.54, 55). Окрім того, сторонами підписано договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку відповідно до якого розмір страхового внеску становить 8506,22 грн (п.4.4). Сплата страхового внеску здійснюється Страхувальником одноразово при укладенні договору (п.4.5). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено ордером розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 19.12.2017 року на суму 41493,78 грн. (а.с. 56). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №Р24.00202.003477067 від 19.12.2017 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, що створило заборгованість у розмірі 79137,47 грн., яка складається з наступного: 32970,48 грн. заборгованість за основним боргом; 15431,07 грн. заборгованість по відсоткам, 30735,92 заборгованість за комісіями (а.с.44). Окрім того позивачем також здійснено розрахунок інфляційних витрат в розмірі 6402,88 грн та 3 % річних від суми боргу в розмірі 1714,48 грн (а.с.66). 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № №Р24.00202.003477067 від 19.12.2017 року на користь ТОВ «ФК «Сонаті», згідно реєстру боржників, в тому числі до [PERSON] (а.с.8-16). 29.12.2023 р. між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, згідно якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Р24.00202.003477067 від 19.12.2017 року (а.с. 20-32). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договори факторингу відносяться до оспорюваних договорів. Відповідач не оспорював договору факторингу, за якими перейшло до іншої особи право грошової вимоги за кредитним договором, а тому в силу вимог ст. 204 ЦК України ці правочини є правомірними, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсними. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі відповідач відзив на позов або доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надав. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. АТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали договір кредиту та страхування № Р24.00202.003477067 від 19.12.2017 року. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти, однак їх не повернув, проценти за користування кредитними коштами, комісію за надання кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості не сплатив, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Заборгованість пред`явлена позивачем до стягнення з відповідача за кредитним договором № Р24.00202.003477067 від 19.12.2017 року становить 56518,91 грн., з яких: 32970,48 грн. основний борг; 15431,07 грн. заборгованість за процентами, 6402,88 грн інфляційні витрат та 1714,48 грн 3% річних, Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з усіма запропонованими умовами договору, у тому числі й з умовами нарахування комісії, підписавши кредитний договір, він розумів, яка сума надається, на який строк, та на яких умовах застосовується та чи інша процентна ставка та розмір комісії, позивач підтвердив це своїм підписом та відповідно погодився з усіма умовами кредитного договору, підписавши його. Доказів, які б свідчили про відсутність вільного волевиявлення учасників правочинів або невідповідності їх внутрішньої волі на укладення кредитного договору суду не надано, а тому суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: approved