Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті свого дідуся, [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Тарасівка, Цюрупинського району, Херсонської області, РНОКПП [NUMBER] , який помер у м. Сімферополь, АР Крим [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що він є рідним онуком громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Сімферополь, АР Крим, за таких обставин: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , останні роки у [PERSON] погіршився стан здоров`я та за ним доглядала матір заявника, яка є донькою його дідуся, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Його дідусь, зі слів матері, яка за ним доглядала, мав захворювання ішемічної хвороби серця, цукровий діабет та інші вікові захворювання. В подальшому, у [PERSON] було виявлено абсцес печінки та він потребував хірургічного втручання, у зв`язку з чим, у квітні 2025 року, дідуся повезли у лікарню до м. Сімферополь, де [INFO] , перебуваючи у лікарні [PERSON] помер. Причиною смерті став гострий перитоніт. За фактом смерті його діда [PERSON] , [INFO] , окупаційним закладом реєстрації актових записів цивільного стану, а саме так званим «Скадовским районным отделом записи актов гражданского состояния Управления ЗАГС Херсонской области» було видано документ «Свидетельство о смерти серия [NUMBER] , дата выдачи 17 апреля 2025 г.», яке отримала його матір [PERSON] та надіслала заявнику фотознімок свідоцтва. Оригінал документу, що підтверджує факт смерті його діда [PERSON] , знаходиться у матері заявника - [PERSON] , яка на теперішній час перебуває та проживає на тимчасово окупованій території за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим отримати його оригінал не надається за можливе. Оскільки смерть його діда - [PERSON] , [INFO] , настала на території м. Сімферополь, АР Крим, тобто на території, яка тимчасово окупована, що завадило отримати документ встановленого зразка про смерть, та настала під час дії воєнного стану, він змушений звернутись до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Витребувано у Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: актовий запис № 46 від 17 грудня 1975 року про народження [PERSON] , [INFO] ; актовий запис № 19 від 20 травня 1995 року про шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 43 від 17 жовтня 1996 року про народження [PERSON] , [INFO] . Витребувано у Немишлянського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області інформацію щодо документування померлого [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України. Розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. через ненадходження витребуваних документів. 08.10.2025 року до суду надійшли витребувані документи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, до заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1863089 від 07.10.2025 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , УНЗР 19550922-02018, зареєстрвоаний за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 22.02.2006 року. Згідно відповіді Немишлянського відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області від 06.10.2025 року, яка надана на запит суду, повідомлено, серед іншого, що згідно наявної інформації, [PERSON] , [INFO] , був документований паспортом громадянина України органом видачі якого є Скадовський відділ УДМСУ в Херсонській області. Згідно наданого заявником копїї свідоцтва про смерть, виданого на тимчасово окупованій території, серїї [NUMBER] від 17 квітня 2025 р., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Сімферополь, актовий запис №170259950000500629007. Заявник посилаючись на те, що є онуком [PERSON] , [INFO] , який помер на території, яка тимчасово окупована, не має можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, а тому змушений звернутися до суду із даною заявою. Суд зазначає, що родичами, в розумінні Цивільного процесуального кодексу є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб (статті 20, 52 ЦПК України). Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією актового запису про народження № 43 від 17 жовтня 1996 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00054018634 від 07.10.2025. Відповідно до актового запису № 46 від 17 грудня 1975 року про народження матері заявника - [PERSON] , [INFO] , її батьками являються померлий [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00054017129 від 07.10.2025. Згідно копії актового запису про шлюб № 19 від 20 травня 1995 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі викладеного, надані документи підтверджують факт того, що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту смерті дідуся заявником долучена копія "свідоцтва про смерть", виданого на тимчасово окупованій території, серїї [NUMBER] від 17 квітня 2025 р., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Сімферополь, актовий запис №170259950000500629007. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Згідно з ч. 3, ч.4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі ВССУ) у листі «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016р. №990-V-III «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території»», при розгляді заяв, прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та №935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за результатами розгляду листа Віце-прем`єр-міністру України - Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України ід 07 квітня 2021 року № 22/4-1801-21 відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення апеляційних та місцевих судів методичною інформацією з питань правозастосування було надано роз`яснення щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, згідно з якими, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Звернуто увагу, що згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. В межах розгляду даної справи встановлено, що [INFO] , у м. Сімферополь, АР Крим, помер [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, а також те, що м. Сімферополь, АР Крим з 2014 року перебуває під тимчасовою окупацією РФ, свідоцтво про смерть, видане 17.04.2025 органом окупаційної влади "Скадовський районний відділ записів актів цивільного стану Управління ЗАЦС Херсонської області", відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними і не створює правових наслідків, але підтверджує факт смерті на території, яка знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувала в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що позбавляє заявника здійснити державну реєстрацію смерті дідуся - [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування) тощо. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. З аналізу вищенаведеного законодавства суд приходить до висновку, що оскільки смерть рідного брата заявника сталася на тимчасово окупованій території, де органи, які мають повноваження видавати свідоцтва про смерть, на даний час не здійснюють свою діяльність, то заявник дійсно позбавлений можливості отримати відповідний документ у позасудовому порядку. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить провести державну реєстрацію факту смерті дідуся. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви [PERSON] . Згідно з ч. 2, 3, 4, ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved