Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №6615602913 від 01.09.2021 року в сумі 58226,26 грн, та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень», правонаступником прав кредитора якого є акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 6615602913, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 49953,12 грн строком користування на 24 місяці. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п.1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 6615602913, який є невід`ємною частиною цього договору. Кредит відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту (п.1.4), отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАКСОМБАНК» на підставі договору факторингу. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 6615602913 від 01.09.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а отже відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості. Станом на 12.05.2025 заборгованість позичальника за кредитним договором №6615602913 від 01.09.2021 становить 58226,26 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту ( в т.ч. прострочена) становить 37731,55 грн; заборгованість по річним процентам - 5,66 грн; заборгованість по щомісячним процентам -20489,05 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками. Таким чином, позичальником грубо порушено умови кредитного договору №6615602913 від 01.09.2021, а також норми чинного законодавства. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 року головуючим суддею визначено Разгуляєву О.В. Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою заявлено вимогу про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з визнанням нею позовних вимог просить суд стягнути 50% судового збору на користь позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6615602913 (а.с.12та на звороті). Відповідно до умов Паспорту кредиту №5602913 та кредитного договору №6615602913 від 01.09.2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту 49593,12 гривень; - строк користування - 24 місяці; - проценти при наданні кредиту - 5 % від суми кредиту; - загальні проценти - 0,01% від суми боргу за договором; - щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5602913, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.2.1 кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.12 та на звороті). Як вбачається із кредитного договору № 6615602913 від 01.09.2021, паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5602913 у графі «підпис позичальника» навпроти ПІБ [PERSON] міститься рукописний підпис (а.с.13) З цього слідує, що [PERSON] ознайомилася із умовами, які викладені у кредитному договорі, паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР». Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] (а.с.32-43). З копії договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» («Клієнт») та АТ «ТАСКОМБАНК» («Фактор») уклали договір факторингу. Згідно з п. 2.1 договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним. Згідно з п. 2.2 договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг. Згідно з п. 3.3 договору факторингу сторони домовились, що сума боргу, яка відступається клієнтом фактору за цим договором, станом на дату відступлення прав вимоги в загальному розмірі становить 512057517,95 грн (а.с.17-23). Реєстром прав вимоги за договором факторингу № 171221 від 17.12.2021 стверджується, що серед інших також передано й право вимоги за кредитним договором № 6615602913 від 01.09.2021, укладеним з позичальником [PERSON] , порядковий номер боржника 17175 (а.с.28 на зв.). Згідно з повідомленням-вимогою АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило [PERSON] про те, що воно є правонаступником ТОВ «ФК «ЦФР», про наявність у нього заборгованості по кредитному договору № 6615602913 від 01.09.2021 та вимагало сплатити заборгованість по кредитному договору № 6615602913 (а.с.44). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №6615602913 від 01.09.2021 року, укладеному з позичальником [PERSON] , та виписок по особовому рахунку, заборгованість [PERSON] станом на 12.05.2025 становить 58226,26 грн, в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 37731,55 грн; - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 5,66 грн; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 20489,05 грн (а.с.30-31). Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на гроші, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «ФК «ЦФР», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК». Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу. Як вбачається з матеріалів справи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали договір факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року. Умови зазначеного договору відповідають вимогам закону, а договір укладений у формі, передбаченій законом. За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 6615602913 від 01.09.2021, укладеним з відповідачем [PERSON] , відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому АТ «ТАСКОМБАНК» має право на звернення до суду з цим позовом. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. У ч. 1ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 6615602913 від 01.09.2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 12.05.2025 становить 58226,26 грн, в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 37731,55 грн; - заборгованість по відсоткам річним (в т.ч. прострочена) 5,66 грн; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 20489,05 грн. Вказаний розрахунок суми боргу відповідач визнала повністю згідно поданої заяви від 06.10.2025 (а.с. 79). З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором № 6615602913 від 01.09.2021 в сумі 58226,26 грн знайшли своє підтвердження, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved