Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором № 26.10.2023-100000007 від 26.10.2023 у розмірі 23 920 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) грн 00 коп. та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.10.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладений Кредитний договір (оферти) № 26.10.2023-100000007 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 13 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.10.2023 року, строком на 42 дні. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на день подачі позову (14.03.2024) у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 23 920,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00 грн та по процентам в розмірі 10 920,00 грн. Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги відповідач не визнає з наступних міркувань.У березні 2023 року позивач повідомив [PERSON] , що ним укладено 26.10.2023 року з ТОВ "Споживчий центр" кредитний договір, і що у нього виникла заборгованість за несплату тіла кредиту та відсотків на загальну суму 23 920,00 гривень. Раніше, до вересня 2023 року, відповідач укладав кредитні договори у ТОВ "Споживчий кредит", але ним повністю вони закриті, заборгованостей ніяких не було. 26.10.2023 відповідач не укладав ніякого кредитного договору з позивачем. Будь-які документи щодо отримання кредитних коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" ним не підписувались, в тому числі за допомогою ідентифікації через Систему BankІD. Зокрема, у заявці на отримання кредитних коштів від 26.10.2023 року вказуються реквізити рахунку [NUMBER] на які позивач перерахував кошти. Відкритих рахунків у ПАТ КБ "ПриватБанк" у відповідача взагалі ніколи не було. У нього є відкритий власний розрахунковий рахунок [NUMBER] лише в "Ощадбанк". Мобільним номером [NUMBER] відповідач із вересня 2023 року не користується, карточка розірвана навпіл, знаходиться у відповідача. В той же час він довідався від представників "Київстар", що до сьогоднішнього дня картка активована, і хтось цим номером користується. Номер мобільного телефона, яким користується відповідач - [NUMBER] . Для того, щоб себе захистити від шахрайських дій осіб, які скористувались його номером, 21 березня 2024 року [PERSON] подав заяву про проведення перевірки до відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, що підтверджується талоном-повідомлення Єдиного обліку № 1873 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Наразі проводиться перевірка. Просить суд постановити рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" у позові, пред"явленому до [PERSON] у цивільній справі за №299/1825/24 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Чмир М.П. подав до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначає, що у своєму відзиві сторона відповідача категорично заперечує укладення Кредитного договору, посилаючись, по перше, на те, що воно було неможливим через відсутність у Позичальника будь-яких відкритих рахунків у ПАТ АТ КБ «ПриватБанк» (на який згідно квитанції - ID платежу 2383383365 - було перераховано кредитні кошти за договором № 26.10.2023-100000007 від 26.10.2023) не лише на дату укладення Договору, а й взагалі за весь час. Разом з тим жодних доказів про відсутність/наявність рахунку у вищезазначеному банку до Відзиву не надано, що є безпосереднім порушенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Натомість надано копію виписки по картковому рахунку АТ «Ощадбанк», яка жодного відношення до підтвердження наявності або відсутності рахунку в АТ КБ «Приватбанк» не має, та доказової сили по відношенню до обставин, що стосуються спору, у собі не несе. Другою підставою заперечень щодо укладення відповідачем кредитного договору № 26.10.2023-100000007 від 26.10.2023 року є твердження про те, що номером [NUMBER] відповідач із вересня 2023 року не користується, обґрунтуванням чого слугує лише інформація з його слів про сім-картку, розірвану навпіл, яка у «неробочому» стані аж по сьогоднішній день знаходиться у [PERSON] . Навіть враховуючи фізично непридатний стан цієї сімкартки для обслуговування вказаного номеру представник позивача вважає вищеописані твердження такими, що не є належним чином доведеними, тому що вони суперечать об`єктивним логічним висновкам та можуть бути оспорювані, беручи до уваги факт, що відновлення пошкодженої або втраченої сім-карти згідно інструкції на офіційному сайті Київстару взагалі не є складною процедурою і не впливає на користування номером. Для відновлення носія номеру треба (цитуємо): «…візьміть із собою паспорт, ідентифікаційний код, водійське посвідчення або Дію. Окрім документів, необхідно також назвати номери, на які ви найчастіше телефонували». Стосовно звернення відповідача із повідомленням про вчинення щодо нього шахрайських дій. Представник відповідача у тексті відзиву також вказує на те, що з метою особистого захисту щодо вчинення до [PERSON] шахрайських дій, останнім було подано заяву до правоохоронних органів від 21.03.2024 року. У тексті відзиву також чітко прописано, що про те, що між відповідачем та ТОВ «Споживчим центром» було укладено кредитний договір № 26.10.2023-100000007 від 26.10.2023 року [PERSON] стало відомо ще у березні 2023 року. З цього досить незрозумілим є питання, чому звернення до правоохоронних органів за наявності у відповідача такої інформації відбулось лише через рік після її отримання. До відзиву додано лише Талон-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви, однак Витягу з ЄРДР або інших доказів щодо подальшого опрацювання цієї заяви, та відповідного розслідування обставин ані суду, ані стороні позивача не надані. Позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі. Сторони будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Чмир М.П. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника , у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідоно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Системне тлумачення ст.81 ЦПК України та ч.1 ст.1054 ЦК України свідчить про те, що саме позивач, який має статус кредитодавця, зобов`язаний довести не не тільки факт укладення кредитного договору, а також факт надання кредиту. Позивач стверджує, що 26.10.2023 року між ним, ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] укладений Кредитний договір (оферти) № 26.10.2023-100000007 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Факт укладення кредитного договору відповідач заперечує, як і заперечує користування номером мобільного опетарора ПрАТ "Київстар" [NUMBER] за допомогою якого, як вказує позивач було укладено спірний кредитний договір. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.08.2024 до суду надійшла інформація від ПрАТ "Київстар" відповідно до якої телефонний номер [NUMBER] значиться як «Активний» і електронні комунікаційні послуги по цьому номеру 3 01.10.2023 по 28.08.2024 надаються знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору та за жодною особою номер не зареєстрований (а.с. 101). Таким чином, з наданої суду інформації неможливо встановити, що спірний кредитний договір, що укладений в електронній формі за допомогою телефонного номеру [NUMBER] , був укладений саме з відповідачем [PERSON] , а не з іншою особою яка могла використовувати вказаний телефонниу номер.. На підтвердження факту надання кредитних коштів за договором ТОВ «Споживчий центр» надав копію квитанції Liqpay № 2383383365 від 26.10.2023, зі змісту якої вбачається, що 26.10.2023 о 00:12 на карту/рахунок VISA АТ КБ «Приватбанк» за номером [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 13000,00 гривень (а.п. 43). Разом з цим на виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.08.2024 до суду надійшов лист АТ КБ «Приватбанк» від 16.09.2024 з якого встановлено, що відповідач [PERSON] не має відкритих рахунків в АТ КБ «Приватбанк». Таким чином кредитні кошти за спірним кредитним договором відповідач не отримував, відповідно він не має боргових зобов`язань перед позивачем. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак, оскільки судом встановлено, що відповідач кредитні кошти за спірним кредитним договором не отримував, боргових зобов`язань перед позивачем не має, вимоги позивача задоволенню не підлягають за недоведеністю позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed