Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 25 серпня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність спільних\~інтересів та\~через різні\~погляди на\~майбутнє життя,\~відсутність взаєморозуміння,\~втратою почуття\~кохання та\~поваги один\~до одного,\~внаслідок чого\~сторони припинили\~шлюбні відносини,\~з квітня\~2024\~року проживають\~окремо і\~з цього\~часу спільного\~господарства не\~ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні з наведених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала, а також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 серпня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 718, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів та через різні погляди на майбутнє життя, відсутність взаєморозуміння, втратою почуття кохання та поваги один до одного, внаслідок чого сторони припинили шлюбні відносини, з квітня 2024 року проживають окремо і з цього часу спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved