Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

21 липня 2025 року [PERSON] , звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (вхідний №29237/25, а.с. 2-3). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з 22.02.2024 сторони перебувають в шлюбі, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Перебуваючи у шлюбі, у сторін в справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем як її батьком. Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Водночас позивач у позові зазначає, що відповідач є молодою людиною працездатного віку, інших осіб на утримані не має, тому, на думку позивача, спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі, що зазначений у прохальній частині позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання по суті о 10 год 00 хв 29 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.20-21). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року відкладено розгляд справи до 10 год 00 хв 07 жовтня 2025 року (а.с.32-33). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Додатково повідомив, що дружина проживає окремо і не здійснює ані догляд за дитиною, ані не надає кошти на її утримання. Наразі позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти стягнення з неї аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі, що заявлений позивачем до стягнення. Додатково повідомила, що вона дійсно не проживає разом з чоловіком та дочкою, участі в утриманні дочки не приймає. Суд, заслухавши вступні слова позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 22 лютого 2024 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №201, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 22.04.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.8) Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 30 жовтня 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Із акту опитування сусідів №1759 від 09.09.2025, що долучений до матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 07.10.2025 і складений громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких засвідчені заступником директора департаменту соціальної політики Черкаської міської ради начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплати департаменту соціальної політики К.Бінусовою та головним спеціалістом Л. Гавриленко, суд встановив, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.50). Також у судовому засіданні була досліджена копія наказу приватного підприємства «Офіс техніка плюс» №05 від 28.02.2025 «Про надання відпустки», зі змісту якої суд встановив, що [PERSON] , слюсарю-ремонтнику сервісної служби по ремонту та обслуговуванню офісної техніки, була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01.03.2025 до 11.10.2027 (а.с.51). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~№2402-III від 26.04.2001 передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі\~ст. 141 СК України,\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З аналізу означених норм матеріального права суд робить висновок, що Сімейним кодексом України\~на законодавчому рівні закріплений принцип рівності прав та обов`язків батьків, а відповідно брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, а не лише той з батьків з ким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З аналізу положень ст.\~181, 183,\~184\~СК України суд\~робить висновок, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Водночас спосіб стягнення аліментів судом визначається виключно за заявою одержувача аліментів, тобто у конкретному випадку позивача. Частиною 1 ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 того ж Кодексу,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу, а малолітня дочка [PERSON] вочевидь потребує такої допомоги зі сторони матері. Тому суд,\~зважаючи на\~реальні і\~розумні потреби\~в матеріальному\~утриманні малолітньої\~дитини,\~взаємний обов`язок\~батьків щодо\~її утримання,\~інші встановлені\~обставини,\~що мають\~значення в\~їх сукупності,\~вважає розумним\~та справедливим\~стягнення з\~відповідача аліментів\~на утримання\~малолітньої дочки\~ [PERSON] \~в розмірі\~1/4\~частини (однієї\~чверті)\~усіх видів\~її заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,щомісячно та до повноліття дитини. Також суд, задовольняючи позовну вимогу про стягнення аліментів в означеному вище розмірі, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно яких, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви. Частиною 1 ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу учасників справи, що означеною нормою матеріального права безальтернативно визначений початок сплати аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з означеними положеннями матеріального права, аліменти з відповідача слід стягувати, починаючи з 21 липня 2025 року, тобто від дня пред`явлення [PERSON] позову до суду. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, а саме: 1211 гривень 20 копійок (3028 х 0,4). Також суд звертає увагу учасників справи, що ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3 ст.217 ЦПК України передбачено, що з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Оскільки визнання відповідачем позову відбулося після оголошення головуючим судового засідання відкритим, тобто після початку розгляду справи по суті, тому підстав для застосування положень ч.1 ст.142 ЦПК України у конкретному випадку суд не вбачає. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved