Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

29 січня 2025 року позивачка, через свого представника адвоката Мищишин Іванну Ярославівну, звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року та просить стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно замість визначеного раніше розміру 1300 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в них з відповідачем є спільна дочка [PERSON] , 2017 року народження. Після розірвання шлюбу місце проживання дочки визначено з матір`ю. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 16.12.2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1300 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. У відповідача змінилось матеріальне становище, він є військовослужбовцем та з 2022 року має стабільний заробіток, але в добровільному порядку додаткових коштів на утримання дочки не надає, аліменти сплачує не регулярно, внаслідок чого виникає заборгованість. Відповідач є здоровим, молодим чоловіком, на утриманні інших дітей чи батьків немає, тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивачка з дочкою від початку війни виїхала з України, проживає у Польщі де орендує житло, оплачує харчування для дитини, тому звернулась з наведеним позовом. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач просить відмовити у задоволені позову з тих причин, що позивачка не надала суду жодного доказу того, що погіршився її матеріальний стан чи стан здоров`я, або ж покращився у відповідача. Відповідач не може сплачувати аліменти у такому розмірі оскільки в нього відсутній будь який дохід. Крім того у нього незадовільний стан здоров`я. він є професійним військовослужбовцем, проходив військову службу в АТО, починаючи з травня 2022 року і до цього часу брав участь у війні, внаслідок чого він зазнав поранень. Відповідач фактично осліп на ліве око, спостерігається нейропатія правого ліктьового нерва з руховими, чутливими, трофічними розладами правої верхньої кінцівки, безліч уламків досі знаходяться у тілі, він проходить реабілітацію та очікує на переведення до іншого підрозділу де він зможе продовжити виконання своїх конституційних обов`язків відповідно до свого стану здоров`я. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] . На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі по 1300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідачем сплачувались не регулярно та станом на 01.06.2025 року заборгованість по сплаті аліментів становила 4 277 грн., що підтверджується копією довідки. Позивачка разом з дочкою проживають Польщі де дочка відвідує навчальний заклад. Харчування та страхування дочки оплачує позивачка, що підтверджується довідками. Позивачка вважає, що матеріальне становище відповідача в 2022 році покращилось, оскільки він є військовослужбовцем, тому вона просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу. Згідно довідки ВЛК від 22.06.2023 [PERSON] призваний у Збройні Сили України за мобілізацією з травня 2022 року (а.с.77). Сторони довідки про свої доходи суду не надали, тому суд самостійно отримав такі дані з Державного реєстру фізичних осіб платників податків. Згідно довідки позивачка жодних доходів з 2024 по 2025 роки не отримувала. Відповідач отримував доходи як військовослужбовець з травня 2022 року по вересень 2023 року. В травні та грудні 2024 року він отримував виграші на загальну суму 10 600 грн. (а.с.85). Також згідно довідки ВЛК та виписного епікризу\~ № 426 відповідач визнаний обмежено придатним до військової служби, оскільки 10.06.2022 та 02.09.2022 отримав поранення під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням доказів наданих представниками сторін судом не встановлено підстав для зміни способу стягнення аліментів, оскільки матеріальне становище відповідача не покращилось, він взагалі не отримує жодного доходу, а позивачки не погіршилось. Щодо стану здоров`я відповідача, то він значно погіршився внаслідок його поранень під час бойових дій, а позивачка на надала суду жодних доказів того, що її стан здоров`я погіршився. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивачка звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати покладаються на державу. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: dismissed