Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

у серпні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який був укладений 18 вересня 1999 року та зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 393. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, тому як вони мають різні характери та погляди на життя, із-за чого постійно виникають сварки та конфлікти. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини між Сторонами фактично припинені. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач та її представник в судові засіданні не прибули, у позові просили розгляд справи проводити без їх виклику. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, заяв про причини неявки або про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 18 вересня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 393, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.09.1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки позивач не бажає зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. Той факт, що сторони мають неповнолітню доньку,\~ само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved