Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

12.09.2024 року представник позивача\~\~звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2016 року по 31.05.2024 рік, за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі основного боргу 33 410,13 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 376,57 грн., 3% річних у розмірі 1 335,00 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 247,26 грн., пеню у розмірі 363,17 грн., всього 38 732,13 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. 22.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.11.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого, позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він має право власності на 7/9 часток зазначеної квартири, а [PERSON] має право власності на 2/9 частки квартири. Просив відмовити у стягненні з нього заборгованості за послугу постачання теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.03.2019 року в сумі 14 298,37 грн., стягнення сум компенсації за інфляцію за період з 01.12.2013 року по 01.03.2019 року в сумі 372,22 грн., стягнення суми 3% річних за період з 01.12.2013 року по 01.03.2019 рік в сумі 147,57 грн., у зв`язку із пропуском Позивачем строку позовної давності. В іншій частині суму позову просив зменшити у відповідності до його права власності у розмірі 7/9 часток на квартиру. 28.11.2024 року представником позивача надано клопотання про залучення співвідповідача [PERSON] , [INFO] . 03.12.2024 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просила стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2016 року по 31.05.2024 рік, в розмірі: суму основного боргу - 33 410,13 грн., інфляційні втрати - 3376, 57 грн., 3% річних - 1335,00 грн., плату за абонентське обслуговування - 247, 26 грн., пеня - 363, 17 грн., всього 38 732,13 грн. та судовий збір. 03.12.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначила, що на її переконання, строки позовної давності не порушені, оскільки відповідачі були обізнані про свою заборгованість, частково її погашали ( у лютому 2017 року 61,78 грн, у березні 2017 року 252,62 грн., у квітні 2017 року 252,62 грн., у червні 2017 року -1067,69 грн., у грудні 2017 року 325,68 грн., у січні 2018 року -380,10 грн., у лютому 2018 року 474, 59 грн., у березні 2018 року -697,95 грн., у квітні 2018 року 689, 60 грн., у серпні 2018 року 132,46 грн., у грудні 2018 року 565,95 грн, з січня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 500 грн. за кожний місяць, у грудні 2019 року - 50 грн., з лютого 2020 року по жовтень 2020 року по 50 грн. за кожний місяць), що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності. Також послалась на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), відповідно до якої, з 12 березня 2020 року на всій території України був запроваджений карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». 22.01.2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . 08.05.2025 року представник позивача надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що 24.05.2024 один із відповідачів [PERSON] , уклав договір дарування 7/9 часток квартири, що є об`єктом нарахування заборгованості у цій справі, подарувавши зазначену частку своїй матері [PERSON] . Водночас, зазначений правочин не має впливу на обставини справи, а саме: 1. Розмір заборгованості не змінюється, оскільки вона сформувалася в період з 01.12.2016 по 31.05.2024 тобто до моменту укладення договору дарування. 2. Обов`язок по сплаті заборгованості виник у попереднього власника частки, відповідно до обсягу фактичного користування житлом, а також частки у праві власності на квартиру. 3. Обдарована особа не була співвласником приміщення у період виникнення боргу, не користувалася ним, і, відповідно, не несе відповідальності за зобов`язання попереднього власника. Вважала, що залучення обдарованої особи як співвідповідача є безпідставним, оскільки вона не є належним відповідачем у справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що визнає уточнені позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 22.11.2024, та копії Договору дарування 7/9 часток квартири від 24.05.2024 року, [PERSON] подарував належні йому 7/9 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , які належали [PERSON] на підставі Свідоцтв про право на спадщину від 09.02.2010 року (а.с.47-48); а інші 2/9 частки зазначеної квартири, на праві власності належать [PERSON] (а.с.90-91). Квартира за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до\~ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.5\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1ст.9\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції 2004 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Відповідно до\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п.18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа кожного місяця. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Згідно ст.322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2016 року по 31.05.2024 рік становить: суму основного боргу - 33410,13 грн., інфляційні втрати - 3376, 57 грн., 3% річних - 1335,00 грн., плату за абонентське обслуговування - 247, 26 грн., пеня - 363, 17 грн., а всього 38732,13 грн. (а.с.14-16). Згідно з частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства суд погоджується з наданим Позивачем розрахунком заборгованості за надані послуги з теплопостачання, та вважає доводи відповідача [PERSON] про пропуск Позивачем строку позовної давності необґрунтованим враховуючи, що оплата за вказані послуги здійснювалась у зазначений період часу, але не в повному обсязі; та визнає належними відповідачами: [PERSON] та [PERSON] , які були співвласниками зазначеної квартири в період, за який Позивач просить стягнути заборгованість; та враховуючи, що відповідачі не є членами однієї родини та не є родичами, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд стягує зазначену заборгованість з відповідачів відповідно до належних їм часток у квартирі. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачів, в рівних частках, на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved