Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» з низкою вимог, що стосуються нарахувань за послуги з постачання теплової енергії за жовтень 2023 року Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо формування рахунку на оплату комунальної послуги. Визнати протиправною бездіяльність щодо визначення обсягу споживання теплової енергії. Визнати недостовірною інформацію, зазначену в Рахунку-повідомленні, щодо обсягів спожитої будинком теплової енергії та загально будинкових потреб. Визнати недостовірною інформацію про опалювальну площу будинку. Визнати недостовірним нарахування в сумі 289,03 грн. Звільнити позивача від сплати за комунальну послугу. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що його будинок не обладнаний будинковим вузлом комерційного обліку, а отже, інформація про «споживання згідно з показаннями будинкового вузла» є недостовірною. Крім того, він вказує на розбіжність в 0,1 кв.м між інформацією з публічних джерел та даними в рахунку щодо опалювальної площі будинку, що, на його думку, робить нарахування недостовірним. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», у своєму відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову. Свої заперечення відповідач мотивує наступним. Нарахування плати за теплову енергію у будинку, де відсутній будинковий лічильник, проводиться не на підставі його показань, а згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року. Зазначена Методика передбачає розрахунок за розрахунковим або середнім споживанням, що і було застосовано. Інформація про опалювальну площу будинку коригувалася у програмному комплексі, але незначні розбіжності не впливають на розподіл обсягів теплової енергії між споживачами. Питання актуальності площ не входить до компетенції КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Вимоги позивача щодо визнання інформації недостовірною є безпідставними. Згідно з статтею 277 Цивільного кодексу України, поширення інформації відбувається, коли вона доводиться до відома третіх осіб. Рахунок-повідомлення, адресований виключно позивачеві, не є поширенням інформації, а лише повідомленням особі, якої вона стосується. Таким чином, позовні вимоги, що стосуються спростування інформації, не підлягають задоволенню. Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів (технічних документів, висновків експертів тощо), які б об`єктивно підтверджували невідповідність розрахунків чи опалювальної площі. Вимога про звільнення від оплати комунальних послуг є похідною. Відповідач наголошує, що згідно з статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та доводи сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо правомірності нарахувань та відсутності бездіяльності відповідача: Суд бере до уваги, що будинок за адресою: [ADDRESS] , дійсно не обладнаний будинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується поясненнями обох сторін. За таких обставин, нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії здійснюється не на підставі фактичних показань лічильника, а відповідно до пункту 11 Методики № 315. Цей нормативний акт чітко визначає, що у разі відсутності вузла комерційного обліку, загальний обсяг спожитої послуги розраховується за максимальним тепловим навантаженням будівлі з урахуванням фактичної кількості годин постачання теплової енергії та середньомісячної температури зовнішнього повітря. Відповідач у відзиві надав детальні формули розрахунку, які є нормативно закріпленими. Позивач, стверджуючи про «недостовірність нарахувань», не надав власних розрахунків чи експертних висновків, які б спростовували розрахунки відповідача. Таким чином, бездіяльності КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо формування рахунку та визначення обсягу споживання не встановлено, оскільки дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства. Щодо неналежного способу захисту прав та безпідставності вимог про визнання інформації недостовірною. Суд вважає вимоги позивача про визнання інформації недостовірною безпідставними та такими, що не є належним способом захисту права. Згідно зі статтею 277 ЦК України, право на спростування недостовірної інформації виникає у разі її поширення. Відповідач у відзиві обґрунтовано вказав, що рахунок-повідомлення, адресований виключно позивачеві, не є поширенням інформації, оскільки вона не доводиться до відома невизначеного кола третіх осіб. Інформація, що стосується особистих розрахунків споживача, є конфіденційною і надається безпосередньо йому. Тому, відсутні правові підстави для застосування статті 277 ЦК України. Визнання інформації, вказаної в рахунку, недостовірною, не призводить до відновлення прав позивача та не звільняє його від обов`язку оплачувати спожиті послуги. Таке рішення не вирішить спір, оскільки існує об`єктивний факт споживання послуги, а обов`язок її оплати випливає з норм закону та зобов`язань, покладених на споживача. Щодо відсутності доказів наявності порушених прав. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували достовірність розрахунків відповідача, заснованих на Методиці № 315. Твердження про розбіжності в опалювальній площі на 0,1 кв.м є незначним і не має вирішального значення для зміни обсягів нарахувань. Суд зауважує, що обов`язок оплати комунальних послуг, передбачений статтями 7 та 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є безумовним. Позивач не може бути звільнений від цього обов`язку, оскільки він фактично спожив послугу. Відсутність спору щодо факту споживання послуги свідчить про необґрунтованість вимог про звільнення від оплати. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності протиправної бездіяльності відповідача, а також не доведено, що інформація в рахунку-повідомленні є недостовірною, адже нарахування проводились згідно з вимогами чинного законодавства, а сам рахунок не є поширенням інформації, що дозволило б застосувати до спірних правовідносин норми про її спростування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed