Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 457772, 30 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 4 жовтня 2023 року о 8 годині 45 хвилин у м. Києві за адресом вул. Глибочицька, 32Б на перехресті з вул. Студентською при участі автомобіля SKODA SUPERB державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобілем НYUNDAI ELANTRA державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] сталася ДТП. Відповідно до висновку експертного дослідження Київського НДЕКЦ МВС України від 13.11.2023р. за № ЕД-19/111-23/58401-ІТ в діях водія транспортного засобу SKODA SUPERB державний номерний знак « [NUMBER] » позивача з технічної точки зору не вбачається невідповідності чи порушення п.п.12.3, 16.11 ПДР України. В свою чергу, вказаним вище експертним дослідженням фактично встановлено, що в заданій дорожній обстановці, в діях водія транспортного засобу НYUNDAI ELANTRA державний номерний знак « [NUMBER] » Відповідача вбачаються невідповідності вимогам п.11.9 ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП. 27 вересня 2024 року Київським апеляційним судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги відповідача на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 22.12.2023р. у справі 761/7907/2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, якою останнього визнано не винним, а провадження у справі закрито. Враховуючи викладене вище за заявою позивача до УПП у місті Києва, водія автомобіля НYUNDAI ELANTRA державний номерний знак « [NUMBER] » відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Потерпілим від дій відповідача визнано позивача. Згідно звіту про оцінку майна № 19812 від 10.10.2023р. вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 185 799,28 грн. Відповідач як винуватець ДТП, повинен відшкодувати витрати, для відновлення первинного стану автомобіля позивача, тобто витрати на його повний ремонт. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Також зазначає, що на тривалий час після ДТП позивачеві та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачеві довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Позивач через втрату автомобіля, не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов`язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати. Окрім цього, позивач є діючим військовослужбовцем, грошові кошти спрямовані на особисті потреби (одяг, амуніція) був змушений звернути в рахунок витрат на відновлення машини. Просить стягнути 150000, 00 грн., оскільки вказана ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо транспортною пригодою при участі сина останнього, який перебував у транспортному засобі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2025 року у справі відкрито провадження за загальними правилами та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на вимогах позову наполягав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи ТДВ «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 525776, складеного 04.10.2023 інспектором роти 7 батальйону 3 полку 1 УПП в м. Києві ДПП Кардаш Я.В., 04.10.2023 о 08 год. 45 хв. в м. Києві на перехресті з вул. Глибочицькою - вул. Студенській в м. Києві, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Студенська, при виїзді на нерегульоване перехрестя вул. Глибочицька, не надав перевагу автомобілю «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2023 року у справі №761/37350/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанвою Київського апеляційного суду від 27.09.2024 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2023, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишено без змін. Вкзаною постановою Київського апеляційного суду встановлено наступні обставини: Згідно з висновком експертного дослідження №ЕД-19/111-23/58401-ІТ від 13.11.2023, в основі якого лежать дані, отримані з пояснень водія [PERSON] та схеми ДТП, встановлено, що водій автомобіля «HyundaiElantra» д.н.з. [NUMBER] перед зіткненням рухався по зустрічній трамвайній колії, створював небезпеку для руху водія [PERSON] , який не міг вчасно виявити цю небезпеку та відреагувати на неї, оскільки його видимість була обмеженою іншими автомобілями, які стояли перед перехрестям. В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам п.п.16.11, 12.3 ПДР України. Крім того, з долученого в судовому засіданні апеляційного суду висновку автомеханічного дослідження № 8884/8885/24-52 від 30.08.2024, в основі якого лежить аналіз фотознімків з місця події, вбачається, що за вказаних в заяві про призначення дослідження характеристик зближення автомобілів «Skoda» та «Hyundai», у експерта немає підстав технічного характеру вважати дії водія [PERSON] такими, що не відповідали вимогам п.п. 16.11, 12.3 ПДР України. Разом з тим, з наданого апелянтом висновку з № 033-24 від 25.06.2024, в основі якого лежить аналіз схеми ДТП та фотознімків з місця події, вбачається, що місце зіткнення автомобілів «Skoda» та «Hyundai» знаходиться в межах трамвайної колії, що має напрямок до вул. Нижній Вал, тобто в напрямку руху автомобіля «HyundaiElantra» д.н.з. [NUMBER] . В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали п.п.16.11, 12.3ПДР України та знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з технічної точки зору. Висновки судді місцевого суду в частині, що провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять переконливих даних, що вказують на порушення ним п.п. 16.11, 12.3 Правил дорожнього руху. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.11.2024, серії ААД № 827857 гр. [PERSON] 04.10.2023, приблизно о 08 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись перехрестям вулиць Глибочицької та Студентської у місті Києві, по трамвайним коліях зустрічного напрямку, здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», реєстраційний номер [NUMBER] , який повертав з вулиці Студентської, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2025 року у справі №761/46893/24 провадження у справі про притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Таким чином, беручи до уваги викладене видно, що водій автомобіля «HyundaiElantra» д.н.з. [NUMBER] перед зіткненням рухався по зустрічній трамвайній колії, створював небезпеку для руху водія [PERSON] , який не міг вчасно виявити цю небезпеку та відреагувати на неї, оскільки його видимість була обмеженою іншими автомобілями, які стояли перед перехрестям. Отже, внаслідок вищевказаного ДТП [PERSON] власнику автомобілю «Skoda» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] заподіяна матеріальна шкода. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку заввданого власнику колісного транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахування значення кофіцієнта зносу становить 185799, 28 грн. Окрім того, відповідно до рахунку №1972/Kyiv23 від 02.11.2023 року позивач сплатив за проведення експертного дослідження від 13.11.2023 року №ЕД-19/111-23/58401-ІТ - 2294, 40 грн. Окрім того, відповідно до рахунку фактури №3694 від 20.08.2024 року позивач оплатив за проведення та складення висновку експерта КНДІСЕ від 30.08.2024 року №8884/8885/24-25 за результатми проведення автомеханічного дослідження - 8178, 62 грн. Окрім того, як вбачається з товарного чека від 10.10.2023 року, [PERSON] сплатив за проведення автотоварознавчого дослідження від 10.10.2023 року у розмірі 5000, 00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свою цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А згідно ч. 1,2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу спричинена майнова шкода, внаслідок ДТП, яка виникла з вини водія [PERSON] , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення майнова шкода в розмірі 185799, 28 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач внаслідок вчинення ДТП, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, та вважає що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в розмірі 50000, 00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Позивач надав квитанції, де зазначено сплату за експертні послуги щодо пошкодженого авто на загальну суму 15473, 02 грн. Згідно з ч.1, п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, суд вважає, що вказані кошти в сумі 15473, 02 грн, які сплачені за складення експертних звітів, висновків, мають бути віднесені до суми судових витрат. Також, позивач надав заяву в якій просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 106000, 00 грн. Судом встановлено, що 15.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №5/10.2023. Також, в матеріалах справи міститься додаток до договору про надання правової допомоги від 15.10.2023, в якому зазначено вартість наданих послуг, копія ордеру на надання правничої допомоги. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст. 141 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на наведене, зважаючи на принцип розумності та справедливості, а також положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог сторони відповідача та стягнення з позивача на його користь витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 50000, 00 грн.

Outcome: partial