Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

12 серпня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 41545 гривень. У позовній заяві зазначено, що 11.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 3529337 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства. На підставі кредитного договору ТОВ «МІ- ЛОАН» надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповненням заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. При укладенні договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на визначених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець належним чином виконав свої договірні зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 26.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3529337. У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором №3529337. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3529337. Оскільки відповідач у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 41545,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 7000 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33775 грн і заборгованості за комісіями 770 грн. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № 3529337 від 11.10.2021 року у розмірі 41545 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко М. М, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що остання прохала здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 11.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3529337 (індивідуальна частина), відповідно до якого Товариство надало позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000 грн, строком на 30 днів з 11.10.2021 року (строк кредитування) з кінцевою датою повернення кредиту і сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 10.11.2021 року, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та умовах та строки, визначені Договором (п. 1.1-1.4 Договору) (а.с. 30-34). Згідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 770 грн, які нараховуються за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 2625 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1.7 Договору). Згідно п. 6.1-6.2 Договору, укладення цього Договору здійснюється в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. Також до договору додано графік платежів за договором про споживчий кредит 3529337 від 11.10.2021 року, паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту як додатки до кредитного договору (а.с. 55, 69). ТОВ «МІЛОАН» виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти згідно договору 3529337 в сумі 7000 грн через систему LiqPay (а.с. 77). 26 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3529337 від 11.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 16-20). У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~ відповідно до Договору № 10- 03/2023/01 про відступлення\~ (купівлю-продаж) прав\~ вимоги\~ від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3529337 від 11.10.2021 року, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан»\~ та відповідачем [PERSON] (а.с. 37-42). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість не погасив, внаслідок чого, станом на 17.06.2025 року, за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 41545 грн, яка складається із: - 7000 грн заборгованість за тілом кредиту; - 33 775 грн заборгованість за відсотками; - 770 грн заборгованість за комісією. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності зі статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За частиною першою та другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Спірний Договір було укладено в електронній формі, та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомлен- нями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8, ч.7 ст. 11 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ході розгляду справи судом установлено, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» був укладений в електронній формі і підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит, на виконання умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах і в порядку, передбаченому цим договором. Укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відтак, ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за договором про споживчий кредит № 3529337 від 11.10.2021 року, у той час як відповідач у порушення вимог кредитного договору належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Також судом установлено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан», з яким безпосередньо [PERSON] уклав договір про споживчий кредит, відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», котрий є позивачем у цій справі. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] отримав у ТОВ «Мілоан» кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню договору, які на цей час не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку добровільно не сплачено, при цьому позивач на підставі договору факторингу та договору про відступлення прав вимоги набув право грошової вимоги до боржника, тому з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» необхідно\~ стягнути\~ заборгованість за кредитним договором у розмірі 41545 гривень. Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 921 від 01.05.2025 року, витяг з Акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року із зазначенням суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, яка складає 16000 грн, із яких: 4000 грн за надання консультації з вивченням документів (2 години - 2000 грн/год), складання позовної заяви про стягнення боргу (4 години - 3000 грн/год) (а.с. 62-63, 66-68). Згідно п. 4.2 Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським Об`єднанням послуги після надання ним клієнту відповідного рахунку для оплати. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підставі викладеного, оскільки позов задоволено повністю, відповідачем не доведено неспівмірність заявлених судових витрат, суд вважає заявлені позивачем витрати обґрунтованими, такими, що відповідають критерію розумності, складності та конкретним обставинам справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в заявленому розмірі, оскільки клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.

Outcome: approved