Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дітей, які стягуються з відповідача на підставі судового наказу, стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання в твердій грошовій сумі, стягнення додаткових витрат на дітей та зобов`язання відповідача в подальшому кожного наступного місяця сплачувати проживання доньки [PERSON] в гуртожитку, оплату комунальних послуг та щорічно одноразово сплачувати витрати на оздоровлення дітей в розмірі 10000,00 гривень на кожну дитину. Мотивує тим, що з 05.08.2006 року перебувала з відповідачем в шлюбі, такий розірваний рішення Буського районного суду від 04.06.2025 року. В шлюбі в них народилося двоє доньок [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2012 року народження, які після розірвання шлюбу проживають з матір`ю. з відповідача в користь позивачки за судовим наказом Буського районного суду від 16.07.2015 року стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. На даний час матеріальний стан позивачки змінився, зросли витрати на утримання дітей у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зростання цін на продукти, одяг. Дочка [PERSON] навчалася в Малій комп`ютерній академії, усі витрати щодо навчання несла позивачка. В листопаді 2022 року [PERSON] було поставлено брекети, проліковано зуби, оплата становила 72415,00 гривень, в травні 2025 поставлено тимчасовий імплант вартістю 5600,00 гривень. Витрати на це понесено позивачкою, про що подала відповідні квитанції. Крім того, донька сторін [PERSON] поступила до навчально наукового інституту прикладного системного аналізу КПІ ім. Ігоря Сікорського на спеціальність Комп`ютерні науки кафедра штучного інтелекту. Для навчання доньці був необхідний потужний ноутбук, позивач придбала такий вартістю 40600 грн, навушники до такого вартістю 9598 грн, мікрохвильову піч вартістю 2799 грн, чайник, стіл, кухонний посуд та інші побутові речі, також за власний кошт зробила косметичний ремонт в гуртожитку. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з 30% на 50% прожиткового мінімуму, стягнути 1/2 частину додаткових витрат на дітей. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню доньку на час її навчання, залишити без розгляду. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги пітримала повністю, просить такі задоволити. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, погодився на зміну розміру аліментів та відшкодувати частину понесених позивачкою додаткових витрат на дитину. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про часткову підставність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3\~ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво Серія [NUMBER] від 18.07.2007, актовий запис № 40) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво Серія [NUMBER] від 26.01.2012, актовий запис № 6). Рішенням Буського районного суду від 04 червня 2015 року (справа № 440/276/15-ц) шлюб сторін розірвано. Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати з позивачкою. Згідно свідоцтва Серія [NUMBER] від 09.08.2023 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно судового наказу Буського районного суду від 24 червня 2015 року (ЄУН № 440/889/15-ц) з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , жительки [ADDRESS] на утримання доньок [PERSON] - [INFO] та [PERSON] [INFO] стягуються аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 18 червня 2015 року. Згідно характеристик Красненського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. №2, № 67 від 14.06.2024 року, № 62 від 29.04.2025 року, № 66 від 14.06.2024 року, [PERSON] та [PERSON] добре навчаються, старанні, дисципліновані. Мати бере активну участь шкільному житті дітей, відвідує батьківські збори, дбає про дозвілля доньок та формування моральних якостей, що забезпечує високий рівень навчання та виховання дітей. Донька [PERSON] навчається в КПІ ім. Ігоря Сікорського Навчально наукового інституту прикладного системного аналізу, закінчує навчання 30.06.2028 року, що підтверджується довідкою № 318 від 03.09.2024 року. Навчальний заклад розташований в м. Києві, донька проживає в гуртожитку, що потребує додаткових витрат. Позивач для нормального проживання та навчання доньки, придбала потрібні речі, зокрема мікрохвильову піч вартістю 2799,00 гривень, ноутбук вартістю 40600,00 гривень, навушники вартістю 9598,00 гривень. Крім того, доньці сторін [PERSON] було встановлено тимчасовий імплант вартістю 5600,00 гривень та брекети вартістю 72415,00 гривень. Згідно довідки Національного технічного університету № 0700/0216 від 25.09.2025, [PERSON] проживає в гуртожитку [ADDRESS] студмістечка, сплатила за проживання і комунальні послуги за період з 01.09.2024 року по 01.09.2025 року кошти в сумі 18117,28 гривень. З листа начальника відділу ДВС від 24.09.2025 року, відповідно до виконавчого листа № 440/889/15-ц, заборгованість по аліментах відсутня, аліменти сплачуються щомісячно. Як вбачається з довідки про доходи, виданої СПД-ФОП [PERSON] №5 від 01.10.2025 року, відповідач [PERSON] працює торговим агентом, протягом липня 2025 вересня 2025 року отримав дохід в розмірі 25826,09 гривень. Як показав в судовому засідання відповідач та подав відповідну довідку Золочівського РУ ГУ ДСНС України у Львівській області, акт пожежі та розписку, 02.09.2024 року в житловому будинку [PERSON] виникла пожежа, якою знищено покрівлю, дерев`яне перекриття, побутові прилади та речі домашнього вжитку. Останній позичив в [PERSON] грошові кошти в розмірі 590000,00 гривень для відбудови будинку. Такий відбудований, відповідач проживає в ньому. Як показала позивач, з часу винесення судового наказу змінився її матеріальний стан, змінився прожитковий мінімум, зросли ціни на продукти харчування, одяг, які вона несе на утримання дітей, тому аліментів в розмірі 30\~%\~прожиткового мінімуму\~категорично не\~вистачає. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини першої та другої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч, ч, 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27 лютого 1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно ст. 8 Закону України\~Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183,184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183,184 СК України. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно ч.1,2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину стороною відповідача суду надано не було. Посилання відповідача на те, що з ним не було узгоджено необхідність покупки деяких предметів та їх вартість, суд вважає таким, що не виключає необхідність та можливість отримання дитиною належної медичної допомоги\~та освіти. Суд бере до уваги докази подані позивачкою, що підтверджують обставини у справі, понесені нею додаткові витрати на дітей, що підтверджуються відповідними квитанціями та чеками, та приходить до переконання, що такі слід покласти на обох сторін, половину понесених позивачкою витрат слід стягнути з відповідача, проти чого останній не заперечив, тому позовні вимоги в даній частині слід задоволити. Щодо позовних вимог зобов`язання відповідача сплачувати наперед (кожен наступний місяць) проживання доньки [PERSON] в гуртожитку та зобов`язання щорічно одноразово сплачувати додаткові витрати на дітей на їх оздоровлення, які повинні бути понесені у майбутньому, такі задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою суду не надано розрахунок або обґрунтування необхідності таких майбутніх витрат, що не позбавляє позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення (розподіл) додаткових витрат, які вже понесені фактично. Початком стягнення з відповідача в користь позивача аліментів в зміненому розмірі слід рахувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved