Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

22.07.2025\~ [PERSON] \~подала до суду з позовну заяву до [PERSON] з вимогою стягнути з нього на її утримання аліменти у розмірі однієї шостої частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з 20.08.2022 перебуває у шлюбі з відповідачем, мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На цей час, син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною, вона позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе та отримувати стабільний дохід, а отже потребує матеріальної допомоги. До народження дитини, вона навчалася у вищому навчальному закладі, нещодавно закінчила навчання, але працевлаштуватися не може, оскільки на утриманні перебуває малолітній син та в зв`язку з тим, що в період військового стану не працюють дошкільні навчальні заклади. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має на це можливість - є працездатною людиною та на даний час отримує офіційну заробітну плату у зв`язку із несенням служби в Збройних Силах України, та щомісячно отримує постійний дохід. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.07.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.08.2025. 27.08.2025 за клопотанням відповідача судовий розгляд відкладено на 03.10.2025. 03.10.2025 сторони на судовий розгляд не прибули повторно. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила провести засідання за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебувають у шлюбі з 20.08.2022, мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 8, 9). З копії паспорта № [NUMBER] , виданого 11.11.2022 в органі 6813, витягу з реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2024/003024937 від 26.03.2024, довідки № 533 від 18.07.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована разом з малолітнім сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5-6, 10). З копії паспорта громадянина України [NUMBER] , довідки відділу центр надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1409 від 28.07.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 12, 13, 17). У відповідності з частинами 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Позивач стверджувала у позовній заяві, а також надала докази того, що відповідач є батьком їх малолітньої дитини та може надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі позивача в наданні утримання дружині. Вимоги щодо розміру аліментів заявлені з дотриманням положень статей 84, 182 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини відповідачем жодним чином не заперечувалися. За таких обставин, враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання дружини, позовна заява [PERSON] про стягування з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved