Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

03.09.2025 [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.\~Чернігова з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] кошти за борговою розпискою в загальній сумі 17\~450\~683 грн 80 коп., що в еквіваленті в доларах США становить 418\~080,59 доларів США. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачкою були укладено договір позики, що підтверджується розпискою про отримання коштів від 11.02.2021, у яких позичальниця зобов`язалась повернути кошти не пізніше 31.12.2024. У добровільному порядку відповідач кошти не повернула, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. У цей же день автоматизованою системою документообігу суду справу було розподілено для розгляду судді Супруну О.П. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 15.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрив провадження в справі, призначив підготовче засідання на 06.10.2025. 29.09.2025 та 01.10.2025 відповідачка через систему «Електронний суд» та засоби поштового зв`язку відповідно подала заяви, у яких визнала позовні вимоги та викладені в позові обставини. У підготовчому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною третьою\~статті 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачка позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням. У судовому засіданні встановлено, що 11.02.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики, за яким [PERSON] одержала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 13 960 000,00 грн, що на день їхньої передачі відповідало еквівалентові суми 500\~000 доларів США, згідно курсу продажу, установленого АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 9-10). Про отримання коштів позичальниця підписала розписку від 11.02.2021 (а.с.13). [PERSON] зобов`язалась повернути отримані кошти в повному обсязі до 31.12.2022 (підпункт «b» пункту 3 договору). За користування позикою Позивальник сплачує Позикодавцю проценти у розмірі 7% річних до повного її погашення (підпункт «а» пункту 3 договору). 30.12.2021 Додатковим договором №1 до Договору позики від 11.02.2021 сторони договору попередньо домовились, досягли згоди та вирішили, виходячи з обставин, що склалися , продовжити строк дії договору змінивши підпункт «b» пункту 3 Договору, та викласти його в наступній редакції: остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31.12.2023 (а.с.11). 29.12.2021 Додатковим договором №1 до Договору позики від 11.02.2021 сторони договору попередньо домовились, досягли згоди та вирішили, виходячи з обставин, що склалися , продовжити строк дії договору змінивши підпункт «b» пункту 3 Договору, та викласти його у наступній редакції: остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31.12.2024 (а.с.12). Відповідно до розписки про часткове повернення позики за Договором позики від 11.02.2021, яка складена 23.12.2022, [PERSON] повернула 1\~015\~000,00 гривень, що складає 24\~369,75 доларів США. Залишок основного боргу відповідає еквіваленту 475\~630,25 доларів США (а.с.14). Відповідно до розписки про часткове повернення позики за Договором позики від 11.02.2021, яка складена 29.12.2023, [PERSON] повернула 780\~000,00 гривень, що складає 20\~051,41 доларів США. Залишок основного боргу складає 455\~578,84 доларів США (а.с.15). Відповідно до розписки про часткове повернення позики за Договором позики від 11.02.2021, яка складена 31.12.2024, [PERSON] повернула 1\~157\~000,00 гривень, що складає 27\~294,17 доларів США. Залишок основного боргу складає 428\~284,67 доларів США (а.с.16). Відповідно до розписки про часткове повернення позики за Договором позики від 11.02.2021, яка складена 13.06.2025, [PERSON] повернула 425\~000,00 гривень, що складає 10\~204,08 доларів США. Залишок основного боргу складає у гривні, еквіваленту 418\~080,59 доларів США (а.с.17). Згідно з даними щодо обмінних курсів валют АТ «Креді Агріколь Банк» курс продажу долара США станом на 12.08.2025 визначено в розмірі 41,74 грн за один долар США (а.с.18-19). Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, так і дати її отримання. Надані позивачкою докази свідчать про те, що боргове зобов`язання відповідача перед позивачем не виконано, і позика повернута лише частково. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент у іноземній валюті. У постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема, позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, в розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Подібних правових висновків Велика Палати Верховного Суду дійшла у постановах від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц, від 12.12.2018 у справі № 757/6367/13-ц. Ураховуючи вищевикладене та диспозитивність цивільного процесу, суд уважає, що позовні вимоги позивача про стягнення коштів за борговою розпискою від 11.02.2021 підлягають задоволенню в розмірі 17\~450\~683,80 грн, що в еквіваленті в доларах США становить 418\~080,59 доларів США. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка позов визнала до початку розгляду справи по суті, ураховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд уважає за можливе повернути [PERSON] із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 7 570,00 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачки на її користь 7\~570,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved