Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики № 75244485 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до договору позики № 75244485 від 16.06.2021 сторони погодили наступні умови кредитування: - за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1); - сума позики 9650,00 грн. (п. 2.1); - строк позики (строк договору) 30 днів (п. 2.2); - процентна ставка (базова)/день 1,99 % (п. 2.3); - позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 3) - проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4). 16.06.2021 первісний кредитор виконав своє в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 у розмірі 9650,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 16.06.2021 та випискою АТ «Універсал Банк» по картковому рахунку відповідача за період з 16.06.2021 по 19.06.2021. 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» (фактор) було укладено договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (п. 1.1); перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги, підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору, акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору (п. 5.2). Згідно з витягом з реєстру прав вимог від 19.11.2021 № 3 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 на загальну суму 32694,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» (клієнт) до ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) було укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (п. 1.1); перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги, підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору, акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору (п. 5.2). Згідно з витягом з реєстру заборгованості від 03.04.2023 до договору факторингу від 03.04.2023 №030423-ФК від ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 на загальну суму 32694,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 за період з 16.06.2021 по 13.08.2025 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 32502,76 грн., з яких: 9650,00 грн. основна сума боргу, 22852,76 грн. заборгованість за процентами. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 75244485 від 16.06.2021, відповідачу були нараховані проценти за період з 17.06.2021 по 13.10.2021 на загальну суму 22852,76 грн. Позивач при обґрунтуванні нарахування процентів за період з 17.06.2021 по 13.10.2021 та строку договору позики № 75244485 від 16.06.2021 посилався на пункти Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Правила), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, відповідно до умов яких встановлено, що товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, і з якими, за твердженням позивача, відповідач ознайомлений у відповідності до п. 5.2 договору позики № 75244485 від 16.06.2021. Однак, позивачем не подано до суду належних до допустимих доказів того, що саме така редакція Правил надавалася відповідачу під час укладення договору позики № 75244485 від 16.06.2021. Надані позивачем Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання позикодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача в частині пролонгації договору позики № 75244485 від 16.06.2021 та нарахування процентів за зазначеним договором у відповідності до Правил за період з 17.07.2021 по 13.10.2021 на загальну суму 17091,56 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених ст. 625 ЦК України, позивач не пред`явив. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 82998244), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Строк позики, відповідно до п. 2.2 договору позики № 75244485 від 16.06.2021, становить 30 днів, а відтак останнім днем правомірного нарахування процентів за зазначеним договором є 16.07.2021. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 в частині нарахованих процентів за базовою процентною ставкою 1,99%, становить: 22852,76 грн. 17091,56 грн. = 5761,20 грн. (9650*1,99/100=192,04*30=5761,20). Зазначене узгоджується із висновком Верхового Суду, викладеного у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 110279633), що підлягає застосуванню у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 становить 15411,20 грн., з яких: 9650,00 грн. основна сума боргу, 5761,20 грн. заборгованість за процентами. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за договором позики № 75244485 від 16.06.2021 на загальну суму 15411,20 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 15.08.2025, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 15411,20 грн., що становить 47,42 % від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2422,40*47,42% = 1148,70 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За приписами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. надано: договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; витяг з акта №15-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 26.06.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024. Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи часткове задоволення позову, становить: 3500,00*47,42% = 1659,70 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial