Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 21 серпня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР). Державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області було встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №017874, виданий на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації Львівської області №250 від 17 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право власності на землю та на право постійного користування землею за №6564 від 29.12.1999 видано після смерті Спадкодавця. Таким чином, нотаріусом було постановлено відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців до майна померлого не має. З огляду на вищезазначене Позивач не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушений звернутися з цим позовом до суду (а.с.3-12). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 22 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2). Ухвалою підготовчого засідання від 10 вересня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.49). Представник позивача [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.45). Представник відповідача Радехівської міської ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання, у якому просив суд розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.48). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] помер батько Позивача (надалі «Спадкодавець») [PERSON] у віці 59 років в с.Синьків Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №5 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Синьківською сільською радою Радехівського району, Львівської області 10 жовтня 1994 року (а.с.19). [INFO] померла мама Позивача [PERSON] у віці 82 роки в с.Синьків Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №03 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області 26 березня 2018 року (а.с.20). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 27 травня 1966 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] в с.Синьків Радехівського району Львівської області. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.18). Із Довідки №194 від 28.03.2023, виданої старостою сіл Немилів, Пиратин, Синьків Радехівської міської ради Львівської області, видно, що громадянин [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований на [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані згідно погосподарської книги: [PERSON] , 1958 р.н.- син; [PERSON] , 1960 р.н. невістка (а.с.22). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалася, що підтверджує витяг із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81262389 від 22.05.2025 (а.с.21). Отже, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , його син [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадщиною та прийняв її, шляхом постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини (фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина та залишилось наступне спадкове майно, а саме: земельні ділянки загальною площею 0,8288 га, на території Синьківської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №017874, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право власності на землю за №6564 від 14.03.2000 року. Згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що спадкодавцю було передано наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 0,1827 га, земельна ділянка загальною площею 0,6461 га (а.с.23-24). 17.05.1999 про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам села Синьків Синьківської сільської ради, видно, що: було затверджено проект передачі земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с.Синьків Синьківської сільської ради на площі 596,00 га з них ріллі 388,8 га, пасовищ 207,2 га; Відповідно до Додатку до розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 17.05.1999 №250, видно, що у цьому списку зазначений Спадкодавець [PERSON] , якому було передано земельні ділянки загальною площею 0,8288 га. Докази:Розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 17 травня 1999 року №250 (а.с.25-28). Ринкова вартість земельної ділянки, загальною площею 0,5139 га., що розташована за адресою Львівська область, Радехівський район, Синьківська сільська рада без ПДВ становить 90 270, 00 грн., що видно зі звіту про оцінку майна, який проведений СОД ТзОВ «Кабінет оцінки АВРОРА» оцінювач [PERSON] 28.05.2025 (а.с.31). Відповідно до Постанови Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.05.2025, встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №017874, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №6564 від 11.03.2000, тобто після смерті Спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Таким чином, нотаріусом було постановлено відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно що залишилося після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, на майно земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Синьківської сільської ради Шептицького району (колишнього Радехівського) Львівської області (а.с.29-30). Інших спадкоємців судом не встановлено. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] який помер [INFO] , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями\~549,\~554 ЦК Української РСР\~спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~та\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. За змістом ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Радехівської міської ради від 28.03.2023 №194 (а.с.22). Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved