Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей, проте у 2020 році рішенням Богунського районного суду м. Житомира шлюб між сторонами розірвано. Та у подальшому позивачка уклала шлюб із [PERSON] , після шлюбу діти проживають разом із нею та її чоловіком. Відповідач [PERSON] жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дійте, їх навчанням та вихованням, підготовкою до самостійного життя. З моменту розірвання шлюбу з мамою дитини з 2020 році самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток сина як складову виховання. 03.07.2020 Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей. На думку позивача, зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з його ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 26.11.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 39). Від представника відповідача адвоката Столярчук Т.П. надійшов відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовної заяви (а.с. 45-58). Від позивача надійшла відповідь на відзив. 25.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 101). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - просив проводити розгляд справи у його відсутності та надано висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 118-120). Позивач та представник позивача адвокат Лук`янець Л.О. під час проведення судового засідання просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Столярчук Т.П. просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 16). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 18). Згідно до судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2020 із відповідача стягнуто аліменти на утримання його неповнолітніх дітей (а.с. 20). Із свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 26.07.2022 (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1156 від 20.08.2025 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 120). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відповідач у телефонному режимі повідомив, що надає та має намір і у подальшому надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Пояснив, що у зв`язку із призовом його до лав ЗСУ у певний період не мав змоги спілкуватись із дітьми та його колишня дружина чинила перешкоди у спілкуванні із дітьми, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Виконавчий комітет Житомирської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей (а.с. 120 на звороті). Відповідно до копії книги грошових стягнень та нарахувань вбачається, що відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, які відраховуються із його заробітної плати (а.с. 51-52). Із заяви про визначення днів та годин спілкування відповідача із дітьми вбачається, що відповідач має намір та вчиняє певні дії для спілкування із дітьми (а.с. 53). Під час проведення судового засідання судом з`ясовано думку неповнолітньої доньки [PERSON] , яка пояснила, що на даний час проживає із мамою та [PERSON] , чоловіком матері; вказала, що батько із ними не спілкується, і вона не має бажання із ним спілкуватись. Зазначила, що вдома вони не говорять про батька взагалі, останній раз спілкувалась із батьком на початку 2025 року, десь у лютому. Пояснила, що тато писав їй у застосунку Вайбер на початку повномасштабного вторгнення, вказала, що батько про неї та брата не піклується взагалі, додаткові заняття оплачує мама, подарунків від тата вона не отримує. Син [PERSON] пояснив, що він проживає із мамою та татом [PERSON] , не часто спілкується із татом [PERSON] , коли говорив із татом, то запитував чим він займається, про успіхи у школі. Подарунки тато не дарує, не має бажання спілкуватися із татом, бо він майже не телефонує і не приходить. Із довідки №4616 від 26.12.2024 вбачається, що відповідач перебуває на військовій службі, що також підтверджується копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 04.09.2024 №260 (а.с. 50, 54). Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164\~СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам надано роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові №753/9433/17 від 09.11.2020 року зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява №2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Відповідно до частин п`ятої та шостої\~статті 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначено, що батько не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та допомагає і у подальшому планує допомагати матеріально дітян, також сплачує аліменти. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 120). Суд приймає до уваги висновк виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки, наведені переконливі аргументи, на підставі яких було прийнято рішення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд визнає висновок органу опіки і піклування обгрунтованим, а приймає його як доказ. Відтак, встановивши фактичні обставини даної справи і дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Судом встановлено, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків відносно дітей, з одночасним урахуванням поведінки позивача і відповідача. Судом встановлено, що доводи позивача про те, що відповідач взагалі не цікавився життям дітей не в повній мірі відповідають фактичним обставинам. Так, під час розгляду справи судом з`ясовано, що відповідач бажає та вчиняє дії щодо спілкування із дітьми. Так, не заперечувалось сторонами, що відповідач телефонує до дітей, хоч і не частко, сплачує аліменти, а також бажає спілкуватися із дітьми та звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування щодо узгодження днів та годин зустрічей із дітьми. Не заперечувалось сторонами і підтверджено письмовим доказом, а копією довідки та вигягу із наказу, що відповідач проходить військову службу у ЗСУ та не завжди має фізичну можливість зустрічатись із дітьми, у зв`язку із перебуванням його на службі та виконанні бойових завдань. Доводи позовної заяви про небажання дітей спілкуватися із батьком є непереконливими з огляду на постійне проживання дітей із позивачкою та її чоловіком, обмеження спілкування з батьком та напружені відносини між сторонами. Суд вважає, що відносини між відповідачем та дітьми можуть бути викликані недостатністю спілкування з батьком та їх проживанням виключно з мамою, що призводить до того, що формування відношення дітей до батька відбувається лише за її впливом, яка має негативне ставлення до позивача. Відповідач [PERSON] проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, про що ним повідомлялося у судовому засіданні. Право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування дітьми з батьком відповідає її інтересам. Суд вважає, що сам по собі факт, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бере участь в засіданнях з розгляду даного питання, свідчить про те, що відповідач не втратив інтересу до дітей, його поведінка може бути виправлена. Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку судом встановлено, що у діях відповідача відсутня винна поведінка та умисне нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дітей бажає продовжувати спілкуватися із ними, виходячи як з найкращих інтересів дітей, з метою уникнення від абсолютного розриву сімейних зв`язків між батьком і дітьми, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. На переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав може призвести до остаточної втрати родинних зв`язків між батьком та дитьми, що є неприпустимим. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.

Outcome: dismissed