Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 грудня 2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 683, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з квітня 2025 року і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 27.05.2025 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.24). Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні відповідач повідомлений належним чином. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачка адвокат Сивова Я.В. надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за їх відсутності. Відповідач причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність не звертався, відзив на позовну заяву не надіслав. Ухвалою суду від 06.10.2025 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 грудня 2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 683 (а.с.7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір та спір про місце проживання дітей у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень чч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, за змістом яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до чч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.ч.1-3, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту прийому-передачі послуг від 07.05.2025 року, який є частиною Договору про надання правничої допомоги №016-Ц/25 від 07.05.2025 року, позивач поніс витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 гривень 00 копійок (а.с.15-19). У відповідності до вимогст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.

Outcome: approved