Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

01.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 04.05.2022 по 16.04.2024 працював на АТ «Сумихімпром», обіймав посаду директора з економіки та фінансів. З грудня 2023 року підприємство перестало регулярно виплачувати позивачу заробітну плату, внаслідок чого за період грудень 2023 року квітень 2024року (по день звільнення - 16.04.2024) утворилась заборгованість у розмірі 118 399,37 грн. 16.04.2024 заявник звільнився з підприємства за власним бажанням, що підтверджується наказом від 09.04.2024 №336. Проте відповідач при звільненні не здійснив повний розрахунок. Судовим наказом, виданим Зарічним районним судом м. Суми 22.07.2024 з відповідача стягнуто на користь позивача 118399,37 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також 85442,70 грн середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.04.2024 по 02.07.2024. у ході виконавчого провадження заборгованість відповідачем була сплачена, при цьому остаточне погашення заборгованості відбулось 25.07.2025. У зв`язку з цим позивач право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 118038,64 грн (з урахуванням вже стягнутих сум та строків нарахування такої компенсації). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 матеріали справи передані для розгляду судді Зері Ю.О. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.09.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 03.10.2025. 18.09.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вважає, що вимоги позивача щодо стягнення сум середнього заробітку є не справедливими, не співмірними та не пропорційними зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, умовами що склалися в період воєнного стану. Також на думку відповідача стягнення з нього такої компенсації не може розглядатися як спосіб збагачення позивача за рахунок роботодавця.За загальновідомими даними, розміщеними на офіційному сайті Зарічного районного суду м. Суми, із заявами та позовами про стягнення заборгованості та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2024 по 01.01.2025 до суду звернулося понад 200 колишніх працівників АТ «Сумихімпром». З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні з 17.04.2024 по 16.10.2024 у розмірі 203 461,34 грн, буде не співмірним із заборгованістю по заробітній платі (118 399,37 грн.), поряд із задоволенням аналогічних вимог, інших позивачів - працівників АТ «Сумихімпром», та створить для підприємства (яке перебуває в стадії приватизації на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» від 16.01.2019 № 36-р та Наказ Фонду державного майна України від 08.06.2018 №765) великий майновий тягар відповідних виплат, та унеможливить виконання роботодавцем зобов`язань із виплати заробітної плати іншим працівникам, при цьому цей тягар внаслідок вимушеного простою підприємства в умовах воєнного стану може бути непосильним. Тому просить суд зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 03.07.2024 по 16.10.2024. 22.09.2025 засобами системи «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній, вважає, що доводи відповідача є безпідставними, і з урахуванням тривалості порушення, характеру заборгованості, чинного законодавства та дій сторін, сума заявлених позивачем вимог в розмірі 118038,64 грн є обґрунтованою, справедливою, співмірною та пропорційною. Сторони та їх представники у судове засідання 03.10.2025 не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, при цьому від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивач підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно відомостей трудової книжки позивач 16.04.2024 звільнений за власним бажанням з АТ «Сумихімпром». Відповідно до частини першої статті 116 статті 116\~Кодексу законів\~про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Судом встановлено, що при звільненні позивача у порушення вимог статті 116\~Кодексу законів\~про працю України роботодавцем не було здійснено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених статтею 117\~КЗпП України, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За зверненням позивача судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/7239/24 від 22.07.2024 з АТ «Сумихімпром», код ЄДРПОУ 05766356 було стягнуто на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні у розмірі 118 399,37 грн, а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.04.2024 по 02.07.2024 (55 робочих днів*1553,14 грн) у розмірі 85 422,70 грн, з наступним утриманням з цих сум податків та зборів. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16.09.2024 було відкрите виконавче провадження № 76057348. В результаті виконавчих дій станом на дату подання даної заяви на банківський рахунок стягувача, вказаний в заяві про примусове виконання наказу суду, було перераховано наступні суми коштів: 48 205,55 грн (відповідно до квитанції від 23.06.2025, номер посилання 517425853467), 91 408,27 грн (відповідно до квитанції від 25.07.2025, номер посилання 520629028574) та 47 550,82 грн (відповідно до квитанції від 27.08.2025, номер посилання 523923036599) загальною сумою 187 164,64 грн, що відповідає сумі коштів, які було стягнено з АТ «Сумихімпром» на користь позивача судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/7239/24 від 22.07.2024 (118 399,37 + 85 422,70*0,805 = 187 164,64). Таким чином фактична виплата заробітної плати, нарахованої позивачу при звільненні у розмірі 118 399,37 грн, була здійснена 23.06.2025 в сумі 48 205,55 грн та 25.07.2025 в сумі 70 193,82 грн. Відтак оскільки фактична виплата сум нарахованої при звільненні заробітної плати була здійснена 27.08.2025, саме ця дата є датою, коли заявнику стало відомо про порушення його прав на виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. Середній заробіток за період з дати, наступної після звільнення (17.04.2024) по 16.10.2024 (за шість місяців) становить 203 461,34 грн (середньоденний заробіток 1553,14* 131 робочий день = 203 461,34 грн), з яких 85 422,70 грн за період з 17.04.2024 по 02.07.2024 (за 55 робочих днів) було стягнуто судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/7239/24 від 22.07.2024. Таким чином позивач має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 118 038,64 грн (середньоденний заробіток 1553,14*76 робочих днів = 118 038,64 грн) за період з 03.07.2024 по 16.10.2024. Суд встановив, що судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 14.08.2025 (з урахуванням ухвали суду від 19.08.2025 про виправлення описки) у справі №591/9131/25 було стягнуто з Акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03.07.2024 по 16.10.2024 у розмірі 118 038,64 грн, з наступним утриманням з цих сум податків та зборів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21.08.2025 року у справі №591/9131/25 було задоволено заяву АТ «Сумихімпром» про скасування судового наказу та судовий наказ, виданий Зарічним районним судом м. Суми 14.08.2025 у справі №591/9131/25, скасовано. Цією ж ухвалою заявнику було роз`яснено, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Як вже було зазначено вище, позивач звільнився 16.04.2024, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 17.04.2024. Згідно довідки АТ «Сумихімпром» від 16.09.2025 №1220/85 позивачу була сплачена заробітна плата 23.06.2025 у сумі 48205,55 грн, 25.07.2025 у сумі 91408,27 грн, на 27.08.2025 у сумі 47550,82 грн. Згідно довідки ПАТ «Сумихімпром» № 228 від 13.06.2024 середньоденна заробітна плата позивача складає 1553,14 грн. Відтак середній заробіток за період з дати, наступної після звільнення (17.04.2024) по 16.10.2024 (за шість місяців) становить 203 461,34 грн (середньоденний заробіток 1553,14* 131 робочий день = 203 461,34 грн.), з яких 85 422,70 грн за період з 17.04.2024 по 02.07.2024 (за 55 робочих днів) було стягнуто судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/7239/24 від 22.07.2024. Представник відповідача у відзиві просив зменшити розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням принципу справедливості та співмірності. Суд зазначає, що відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України. Враховуючи, що за затримку виплати заробітної плати відповідач несе відповідальність згідно зі\~статтею 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 118038,64 грн. На думку суду стягнення з відповідача вказаної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є справедливим, відповідає вимогам трудового законодавства України та не може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 118038,64 грн. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі\~статті 141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved