Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач, ТОВ «Він Фінанс», звернулось до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №L5702255 від 27.12.2018 у розмірі 27273,82 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що\~25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). 27.12.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі первісний кредитор) укладено договір кредитної лінії № L5702255 (далі кредитний договір) з гр. [PERSON] (далі Відповідач). Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 17281,31 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 8800,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1148,00 грн., штрафами -2933,31 грн., комісією 4400,00 грн. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5702255 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 17281,31 грн. Також, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань за період з 13.02.2022р. по 11.02.2025р., складає 8438,61 грн., сума 3% річних за період з 13.02.2022р. по 11.02.2025р., складає - 1553,90 грн., які підлягають стягненню на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України . Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав повідомлявся належним чином. Ухвалами суду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, роз`єднані позовні вимоги, постановлено проведення заочного розгляду справи. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.12.2018р. між ТОВ «ДІНЕРО» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії/позики № AG4274801 (в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії № L5702255). За допомогою дистанційних засобів, зокрема, мобільного телефону, відповідачка ознайомилася зі спеціальними умовами договору позики, інформацією щодо суми позики, строку дії договору, суми штрафу та пені, та порядком повернення позики . 27.12.2018р. на номер телефону [PERSON] було відправлено одноразовий ідентифікатор, який у подальшому був введений/відправлений останньою Товариству, що свідчить про те, що підписання договору кредитної лінії/позики № AG4274801 відбулося одноразовим ідентифікатором в інформаційно-телекомунікаційній системі. Згідно умов вказаного договору позики № AG4274801 від 27.12.2018 року та спеціальних умов договору позики [PERSON] надано позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в сумі 6800 грн безготівковим шляхом (шляхом переказу на банківську карту споживача) строком до 25.02.2019р., процентна ставка становить 0,50% в день , річна 178,800 %, штраф 50% . В\~подальшому ,\~ \~19,02.2019р.\~ між\~сторонами була\~укладена додаткова\~угода \~до договору\~ кредитної\~лінії № AG4274801. Відповідно до умов якої [PERSON] надано позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в сумі 8800 грн безготівковим шляхом (шляхом переказу на банківську карту споживача) строком до 05.03.2019р., процентна ставка становить 1,123% в день , річна 406,20 %, штраф 50%.. Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що\~кредитний договір №2664816626/259570 від 07.03.2020р. підписаний відповідачем електронним підписом. Вказане вбачається із зазначення в тексті договору про підписання сторонами такого договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Встановлено, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитні договори не були би укладені сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Згідно довідки про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] підписання договору та додаткової угоди до нього здійснювалося аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатору. Факт перерахування коштів [PERSON] підтверджено\~ випискою по рахунку від 01.07.2019р. Згідно розрахунку заборгованості свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 14428 грн, яка складається з: 8800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1148 грн - сума заборгованості за відсотками, 44000 сума заборгованості за комісією, 2933,31 грн. сума заборгованості за штрафом. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Випискою по рахунку, який узгоджується із розрахунком суми заборгованості вбачається, порушення [PERSON] умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 17281,31 грн. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5702255 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача, що підтверджується реєстром боржників (п. 1782). Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права) . ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило найменуванування на ТОВ «Він Фінанс». Отже, до ТОВ «Він Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором 27.12.2018р. № AG4274801(в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії № L5702255) в загальній сумі 17281,31 грн. Щодо стягнення 3% відсотків та інфляційних втрат за невиконання боргового зобов`язання, нарахованих за період з 13.02.2022р. по 11.02.2025р., суд зазначає наступне. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України\~Указом Президента України № 64/2022\~введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час. Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат , які розраховуються на місяць та 3% річних за період з 24.02.2022р. по 11.02.2025р. за ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні. За період з 13.02.2022 по 23.02.2022р. 3 % річних які складають 15,62 грн. підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн., які підлягають стягненню в пропорціно задоволеним вимогам в сумі 1536 грн. 04 коп. судового збору та 3170 грн. 50 коп. витрат на правничу допомогу адвоката(63,41%). На підставі викладеного,

Outcome: partial