Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

09 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов мотивований тим, що 24 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~(далі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики № 4139977. Право вимоги за вказаним договором на підставі договору №14/06/21 від 14 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, 10 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНС КРЕДИТ» (далі\~ ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено кредитний договір №13301-01/2024, право вимоги за яким на підставі договору факторингу №24052024 від 24 травня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 31730 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 65, 67), у позовній заяві представник позивача вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 68), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 24 грудня 2023 року [PERSON] уклав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 4139977 (а. с. 30- 32). Відповідно до умов Договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» взяло на себе зобов`язання передати у власність [PERSON] грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок останнього із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а [PERSON] повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 1 Договору). Пунктом 2 Договору передбачено, що сума позики становить 3000 гривень, строк позики 20 днів, дата повернення позики 30 січня 2024 року, базова процентна ставка за перший день користування позикою 20,81%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 3 % в день (а. с. 30-32). Відповідно до пункту 4 Договору, проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів із спливу первісного строку користування позикою визначеного Договором/додатковими угодами. Договір позики підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора LtuPaQ80Qo. Також у Договорі вказаний номер електронного платіжного засобу відповідача [NUMBER] . До Договору позики № 4139977 від 24 грудня 2023 року як Додаток № 1 додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана електронними підписами сторін (а. с. 33). ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», надавши відповідачу позику, свої зобов`язання за договором виконало. З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 4139977 від 24 грудня 2023 року складає 11730 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 3000 гривень, заборгованість за відсотками 8730 гривень (а. с. 4). Також, 10 січня 2024 року [PERSON] уклав із ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір про надання фінансового кредиту № 13301-01/2024, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 5000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день. Строк дії договору 120 днів до 08 травня 2024 року (а. с. 7- 12). Відповідно до пункту 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Пунктом 5.3 Договором передбачено, що у випадку прострочення клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в Графіках платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення з урахуванням обмежень встановлених чиним законодавством України. Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 13-14, 15-17). Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором W0627. 10 січня 2024 року на платіжну картку відповідача були перераховані кошти в сумі 5000 гривень (номер транзакції в системі iPaу.ua 330063507) (а. с. 18). ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. З наявного в справі розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 13301-01/2024 від 10 січня 2024 року становить 20000 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 15000 гривень (а. с. 25 -26). Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 24 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 24052024 (а. с. 19-21). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за плату, а ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пенею, за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2. 24 травня 2024 року уповноважені представники сторін договору факторингу підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників (а. с. 22). Відповідач [PERSON] є в Реєстрі боржників до Договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 13301-01/2024 від 10 січня 2024 року становить 20000 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 15000 гривень (а. с. 24). Крім того, 14 червня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 14/06/21 (а. с. 34-36). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату, а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу перехід прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно з Додатком № 2. 16 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладена додаткова угода № 24 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників №24 від 16 травня 2024 року (а. с. 39). 16 травня 2024 року уповноважені представники ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників № 35 та № 36 від 28 жовтня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а. с. 40). Зобов`язання по оплаті договору факторингу фактором повністю виконані (а. с. 41). З витягу з Реєстру боржників № 36 видно, що заборгованість [PERSON] за договором позики № 4139977 від 24 грудня 2023 року становить 11730 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 3000 гривень, заборгованість за процентами за користування позикою 8730 гривень (а. с. 42). Аналіз наведених вище норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі кредитний договір та договір позики, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Таким чином, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісними кредиторами на кредитну картку, що й було предметом двох укладених Договорів, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сум заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримані і на час розгляду цієї справи не повернуті, є підставними і підлягають до задоволення. Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Проте, не можна повністю погодитися із розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами за договорами № 13301-01/2024 від 10 січня 2024 року та № 4139977 від 24 грудня 2023 року з таких підстав. Зі змісту укладених між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] кредитних договорів видно, що кредити надавалися відповідачу на задоволення власних потреб і в контексті пункту 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~є споживчими кредитами. Відповідно до частини п`ятої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX та\~набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Пунктом 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів\~2,5 %, протягом наступних 120 днів\~1,5 %. У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що\~дія\~пункту 5\~розділу I \~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, вимоги пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24 грудня 2023 року) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом. Кредитні договори відповідач уклав 24 грудня 2023 року та 10 січня 2024 року (а. с. 7, 30), у зв`язку з чим на них не поширюється пункт 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Натомість в пункті 1.4.1. укладеного між сторонами кредитного договору №13301-01/2024 від 10 січня 2024 року передбачено сплату відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою\~у розмірі 2,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується в межах строку кредитування, що не відповідає вимогам частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на вказане, розмір відсотків за користування кредитними коштами за договором № 13301-01/2024 від 10 січня 2024 року з урахуванням встановлених законом обмежень становить 6000 гривень (5000 * 1 % * 120 дн. = 6000 грн), які слід стягнути з позивача. Щодо заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за договором позики №41339977 від 24 грудня 2023 року. Згідно з пунктом 2 Договору сума позики становить 3000 гривень, строк позики 20 днів, дата повернення позики 30 січня 2024 року, базова процентна ставка за перший день користування позикою 20,81 %, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01 %, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 3 % в день (а. с. 30-32). Відповідно до пункту 4 Договору, проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів із спливу первісного строку користування позикою визначеного Договором/додатковими угодами. З огляду на вказане вище, умови Договору про розмір відсотків за користування кредитними коштами за перший день користування позикою 20,81%, та базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 3 % в день, суперечать вимогам частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. З огляду на вказане, розмір відсотків за користування кредитними коштами за договором позики № 41339977 від 24 грудня 2023 року з урахуванням встановлених законом обмежень становить 2735,7 гривень, які слід стягнути з відповідача: 3000 грн * 1% * 1 дн. = 30 грн; 3000 грн * 0,01 % * 19 дн. = 5,7 грн; 3000 грн * 1 % * 90 дн. = 2700 грн; 2700 грн + 30 грн +5,7 грн = 2735,7 грн. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, то суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 41339977 від 24 грудня 2023 року та кредитним договором № 13301-01/2024 від 10 січня 2024 року, оскільки останній порушив їхні умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52,74 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1596 гривень 97 копійок (3028 грн * 52,74% / 100% = 1596,97 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: partial