Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 96873 від 07.12.2021 року в розмірі 6180,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10500,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір № 101548632 про надання фінансового кредиту шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору [PERSON] отримала кредит у сумі 1500,00 грн., шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів, тобто з 07.12.2019 року по 05.01.2020 року, зі сплатою відсотків за його користування 2% в день або 730% річних. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №96873 від 07.12.2019, укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості за договором кредиту та станом на 13.01.2025 року становить 6180,00 грн., із яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 4680,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 12.08.2025 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що кредитний договір №96873 від 07.12.2019 у електронному вигляді з ТОВ «ЗАЙМЕР» не підписувала та електронного цифрового підпису не отримувала. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження перерахування ТОВ «ЗАЙМЕР» грошових коштів та отримання відповідачкою даних коштів. Крім того, представник відповідача зазначає, що строк нарахування відсотків перевищено. Додатково заявляє про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~не визнала.\~Посилаючись на\~обставини викладені\~у відзиві\~у задоволенні\~позову просила\~відмовити у\~повному обсязі.\~Додатково пояснила,\~що у\~позивачавідсутні будь-які підтвердження належності їй електронної пошти та номеру мобільного телефону, вказаних в договорі. Також матеріали справи не містять доказів перерахування саме їй кредитних коштів. З приводу використання її персональних даних вона звернулася до кіберполіції. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом установлено, що 07.12.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №96873, за умовами якого, ТОВ «ЗАЙМЕР» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500,00 грн., строком на 30 днів, тобто до 05.01.2020 року. Відповідно до умов п. 1.3 договору, за користування кредитом Клієнт сплачує 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 2400,00 грн. За умовами п. 1.4 кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі, шляхом переказу на реквізити платіжної банківської карти. Пунктом 2.3 договору передбачено позичальником плату за договором, зокрема, сплату позичальником відсотків за його користування за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому відсотки нараховуються з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості. Розділом 4 вище указаного договору передбачено відповідальність сторін, зокрема виконання зобов`язання позичальником з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та здійснення інших платежів відповідно до умов договору. За умовами п. 6.1 договору, указаний договір укладено в електронній формі, одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 6.8 договору, позичальник, приймаючи умови Товариства про укладання даного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту. ТОВ «ЗАЙМЕР» надало довідку про ідентифікацію про укладення [PERSON] договору про споживчий кредит з ТОВ «ЗАЙМЕР» №96873 від 07.12.2019, із зазначенням одноразового ідентифікатора KL9266 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 25.02.2025 року здійснено транзакцію: видача кредиту #96873 на суму 1500,00 грн., платіж було проведено за допомогою платіжної картки емітента «ПриватБанк» за номером [NUMBER] . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів (банківські виписки, договір про відкриття рахунку або випуск картки, інші фінансові документи), які б вказували, що власником вказаної платіжної картки, на яку перераховано грошові кошти в сумі 1500,00 грн., є саме відповідач. 10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належне право грошової вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників. Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 10.02.2022 до договору факторингу № 10-02/2022-50, акту приймання-передавання реєстру боржників від 10.02.2022 та платіжного доручення № 0330100000 від 11.02.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 101548632 від 29.10.2021 укладений з ТОВ «Мілоан» на суму 51820,97 грн., з яких: 15423,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 51820,97 грн.\~заборгованість по процентах, 1590,00 грн.\~заборгованість по комісії. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» належні йому права грошової вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №96873 від 07.12.2019, укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем на суму 6180,00 грн., з яких: 1500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4680,00 грн. заборгованість по процентах. З огляду на викладене, судом встановлено, що у зобов`язанні, яке виникло щодо договору про надання фінансового кредиту №96873 від 07.12.2019, укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , відбулась заміна кредитора на ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, реєстру боржників до договору факторингу. Водночас, як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту №96873 від 07.12.2019, первинним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» перераховано на банківський картковий рахунок відповідача обумовлену суму грошових коштів (позику). На підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», позивачем надано копію договору про надання фінансового кредиту №96873 від 07.12.2019 та розрахунки заборгованості. Крім того, позивачем надано довідку про ідентифікацію, що підтверджує укладення договору, та інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» про здійснення транзакції: видача кредиту #96873 на суму 1500,00 грн., шляхом безготівкового проведення на платіжну картку емітента «ПриватБанк» за номером [NUMBER] . Як зазначалось\~судом вище,\~доказами,\~які можуть\~підтвердити наявність\~або відсутність\~заборгованості,\~а також\~встановлювати розмір\~зазначеної заборгованості,\~можуть бути\~виключно документи\~первинної бухгалтерської\~документації,\~оформлені згідно\~вимогЗакону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок належний саме відповідачу у розмірі, встановленому договором про надання фінансового кредиту №96873 від 07.12.2019, у справі відсутні: банківські виписки, договір про відкриття рахунку або інші фінансові документи, що підтверджують, хто є власником платіжної картки, на яку були перераховані кошти,первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери, платіжні доручення, виписки по картковому рахунку), які є єдиним належним підтвердженням факту перерахування коштів, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». При цьому, ні в момент звернення до суду із даним позовом, ні під час розгляду справи, позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу суми позики (первинних бухгалтерських документів), клопотань про витребування відповідних доказів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи висновки викладені вище, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем. Така позиція суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18 (сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог). Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати, суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed