Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Колошкін П.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в обгрунтування якої зазначає, що 12 лютого 2011 року між сторонами укладено шлюб; під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . У відповідача на вихованні є також донька від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що місце проживання сторін та дитини [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Водночас, у червні 2022 року сторони з дітьми виїхали на постійне місце проживання у Федеративну Республіку Німеччина, де їхнє місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Проте, спільне життя у сторін не склалося. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 05 жовтня 2022 року шлюб було розірвано. Відповідач, переїхавши у Федеративну Республіку Німеччина, не проживає за адресою реєстрації, проживає за різними адресами у різних чоловіків, намагаючись влаштувати особисте життя, що свідчить про те, що вона фактично залишила дитину [PERSON] позивачу. До дитини навідується дуже рідко, заінтересованості у житті дитини не проявляє, не цікавиться успіхами, здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Дитина не відчуває необхідної материнської любові. Крім того, позивачу відомо, що відповідач пропонувала її першому чоловіку [PERSON] бачитись з їх спільною дитиною [PERSON] за грошову винагороду у розмірі 1500 грн за побачення. За таких обставин відповідач руйнує систему сімейних цінностей, що є причиною низького ступеня самоусвідомлення дитини у системі стосунків із батьками та шкодить її розвитку. Позивач пропонував відповідачу визначити місце проживання [PERSON] разом з ним, однак вона категорично відмовилась від цього. Таким чином, між сторонами не досягнуто згоди про визначення місця проживання дитини. Зазначає, що довідкою від 23 березня 2021 року Регіонального медичного центру лазерної та магнітно-резонансної терапії стверджується, що відповідач проходила курс лазерної та магнітно-резонансної терапії від алкогольної залежності. Відповідач не працевлаштована, живе на кошти інших осіб. Позивач має постійне місце роботи у Федеративній Республіці Німеччина. Згідно трудового договору від 01 червня 2022 року, на підприємстві «Кleinemeier Elektrotechnik» позивач отримує стабільну та достатню для забезпечення нормальних умов життя дитини заробітну плату. Середньомісячна заробітна плата становить 2192,06 євро. Просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалами суду від 03 лютого 2023 року та від 07 березня 2023 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою суду від 23 березня 2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року після відкриття провадження у справі позовна заява була залишена без руху. Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року здійнено звернення до\~компетентного органу\~Федеративної Республіки\~Німеччина за\~місцем знаходження\~відповідачки [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] ), із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме: вручення судових документів [PERSON] , [INFO] , та відібрання від неї пояснень щодо позовних вимог [PERSON] про місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі з упинено. Суд звернувся з поданням до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області для здійснення перекладу на німецьку мову, як мову запитуваної сторони, документів по справі. Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснено переклад на німецьку мову документів по справі. Відповідно до положень Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, вимог Цивільного процесуального кодексу, розділів 6,7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, на адресу суду надійшли від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) документи за результатами виконання доручення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо вручення судових документів [PERSON] . Ухвалою судді від 16 грудня 2024 року поновлено провадження у справі; здійснено звернення до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з поданням про сприяння здійсненню перекладу відповіді компетентного органу з німецької мови на українську мову. На адресу суду 14 лютого 2025 року від Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшов переклад результатів виконання доручення суду. На адресу суду 14 березня 2025 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов лист №10990/11.4-05 від 10.03.2025, згідно якого Міністерство юстиції України надсилає отриманий по системі СЕВ ОВВ від Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина лист німецького суду з інформацією про те, що в ході виконання судового доручення було витрачено 653,50 євро за послуги перекладача, у зв`язку з цим, німецька сторона повідомляє про необхідність відшкодування цих витрат. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації (м.Київ) Державної прикордонної служби України надати суду інформацію про перетин: громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ; громадянином України [PERSON] , [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ; державного кордону України із зазначенням наступної інформації: дат перетину державного кордону (виїзд з України та повернення в Україну); пунктів перетину державного кордону; напрямку країни, у якому був здійснений виїзд за кордон, за період з 01.01.2020 року по день надання відповіді. Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, зобов`язано Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору; закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Колошкін П.І. у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені. Надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій також просять позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Згідно матеріалів судового доручення, Окружним судом Ансбаха підтверджено вручення [PERSON] ухвали від 23 березня 2023 року разом із стислим викладом німецькою та українською мовами та додатками до позову. Представник третіх особ: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування; Служба у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, у судове засідання не з`явився. Від Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради на адресу суду надійшов лист, у якому зазначено, що згідно ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків. Неповнолітній [PERSON] [INFO] досяг 14-ти років, тому може самостійно визначати з ким із батьків буде проживати. В абзаці 3 п.72 Постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» зазначено, що працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання та формою згідно з додатком9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Враховуючи той факт, що громадяни [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не проживають на території Інгулецького району міста Кривого Рогу, а на цей час проживають за межами України, спеціалісти служби у справах дітей фактично позбавлені змоги виконати свої основні повноваження, - забезпечити інтереси дитини, оскільки без проведення бесіди з нею та без встановлення її особистої прихильності до кожного з батьків, реалізувати вказані вище норми чинного законодавства України неможливо. Окрім того, служба у справах дітей не має можливості скласти обов`язковий документ при вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини акт обстеження житлово-побутових умов дитини, оскільки відповідно до Реєстру Криворізької міської територіальної громади встановлено, що громадяни [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Просять розглянути цивільну справу без участі представника виконавчого комітету; при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.7,8 копія паспорту, картка платника податків). Відповідачкою по справі є [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.10,11 копія паспорту, картка платника податків). Між сторонами зареєстровано шлюб 12 лютого 2011 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №57 (т.1, а.с. 12 копія свідоцтва). У шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини є [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с.17 копія свідоцтва). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року між сторонами шлюб розірвано (т.1, а.с.13-16 копія рішення). Згідно листів Цетру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] здійснював перетин кордону України у період з 01.01.2020 року (т.2, а.с.65-69). Згідно свідоцтва про реєстрацію (переклад з німецької мови) номер, наданий при розселенні осіб відповідно до параграфу 24 Закону про перебування [NUMBER] , дата розселення 4 осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; дата розселення: 29.06.2022 (т.1, а.с.188). Згідно Підтвердження реєстрації (переклад з німецької мови) розселені за адресою: 91522, Ансбах, вулиця Вассерцель, 1 (т.1, а.с.189). З копії Трудового договору (переклад з німецької мови) не зрозуміло, з ким укладено договір Кляйнемайер Електротехнік, Гардтенштрасе 7, 91578, Лойтесгаузен; у договорі міститься лише підпис особи без зазначення прізвище (т.1,а.с.190-202). Тому наданий доказ суд не приймає до уваги. Спір виник щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору. Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. \~ Надані\~суду документи\~підтверджують реєстрацію [PERSON] ,\~25.09.1982;\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~ [PERSON] ,\~03.09.1989;\~ [PERSON] ,\~ [INFO] у Федеративній Республіці Німеччина за однією адресою: [ADDRESS] . Акту про проживання відповідачки за іншою адресою матеріали не містять. Отже, суду не надані докази проживання батьків дитини окремо один від одного, яке б мало наслідком проживання дитини з одним з них. Доказів залишення дитини на позивача матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 72 Постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. У листі Виконавчого комітету Інгулецької районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначено, що враховуючи той факт, що громадяни [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не проживають на території Інгулецького району міста Кривого Рогу, а на цей час проживають за межами України, спеціалісти служби у справах дітей фактично позбавлені змоги виконати свої основні повноваження, - забезпечити інтереси дитини, оскільки без проведення бесіди з нею та без встановлення її особистої прихильності до кожного з батьків, реалізувати вказані вище норми чинного законодавства України неможливо. Також, у листі зазначено, що служба у справах дітей не має можливості скласти обов`язковий документ при вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини акт обстеження житлово-побутових умов дитини, оскільки відповідно до Реєстру Криворізької міської територіальної громади встановлено, що громадяни [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи пояснення органу опіки та піклування, участь якого встановлена законом обов`язковою при розгляді даної категорії справ, проаналізувавши інші матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, що участь обох батьків у вихованні дитини змінились таким чином, що в інтересах дитини необхідно змінити місце проживання дитини у судовому порядку на користь батька. Отже, з огляду на зазначене, у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] з ним слід відмовити. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно\~ст.141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пункту 2 статті 14 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, виконання судового доручення не дає підстав для будь-яких відшкодувань або витрат будь-якого характеру. Разом з тим, запитувана Держава має право вимагати від запитуючої Держави відшкодування за сплату гонорарів експертам і перекладачам. За таких обставин, суд вважає, що витрати, пов`язані з виконанням запиту про правову допомогу, у розмірі 653,50 євро, як відшкодування витрат на перекладацькі послуги, необхідно покласти на позивача. Вимога визначена у листі №14598/13566-28-25/12.1.2 від 31.01.2025 Міністерством юстиції України про передачу від Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина повідомлення від районного суду м. Ансбах про виконання запиту про правову допомогу у даній цивільній справі. Німецька сторона\~повідомляє про\~завершення процедури\~збору доказів\~під час\~судового засідання,\~та звертає\~увагу на\~необхідність стягнення\~додаткових коштів\~у розмірі\~653,50\~євро для\~відшкодування витрат\~на перекладацькі\~послуги,\~на відповідний\~рахунок німецького\~банку,\~відповідно до\~пункту 2\~статті 14\~Конвенції про\~отримання за\~кордоном доказів\~у цивільних\~або комерційних\~справах 1970\~року,\~а саме:Отримувач:\~Бамбергське державне\~судове казначейство\~для окружного\~суду Ансбаха;\~Номер рахунку:\~ [NUMBER] ;\~Код банку:\~700\~500\~00;\~SWIFT/BIC\~Баварського Ландесбанка:\~BYLADEMM;\~IBAN:\~ [NUMBER] (т.1, а.с.213-215, т.2, а.с.2-5, 88-89). Кеpуючись статтями 150-152, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.14 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, суд, -

Outcome: dismissed