Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

29 серпня 2025 [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Вищенаведені обставини стали підставою для звернення до суду із позовною заявою. Ухвалою від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 07.10.2025. 29.09.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача, відповідно до якого відповідач позов визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а на дружину у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу). Посилався на те, що має на утриманні мати інваліда ІІ групи. 30.09.2025 позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а на дружину у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.\~1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.\~1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 вересня 2024 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №\~973 (а.с.\~10). [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.\~9). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.\~14, 15). Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно зі ст.\~7\~СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.\~1 ст.\~181 СК України). Частиною 3 статті 181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.\~1 ст.\~182 СК України). Частиною 2 ст.\~182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.\~1 ст.\~183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.\~1 ст.\~191 СК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Так, статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст.\~206\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.\~1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.\~1 ч.\~1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved