Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі по тексту - АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 липня 2022 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №7215903507, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 99\~829,76 грн., терміном на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 10,99 % річних від суми боргу, в розмірі 3,50 % на місяць від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед банком має заборгованість станом на 26 листопада 2024 року в сумі 168\~224,41 грн., з яких: 99\~829,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 670,43 грн. заборгованість за річними процентами, 68\~394,65 грн. - заборгованість за щомісячними процентами. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальній сумі 168\~224,41 грн. та витрати з оплати судового збору в сумі 2\~785,76 грн. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 20 травня року закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до наданої заяви представник позивача просить розглянути справу за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач надав заяву про розгляд без його участі, позов визнає. Ураховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, 22.07.2022 між АТ «Такскомбанк» та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 7215903507, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 99 829,76 грн. строком на 60 місяців, з річними процентами 10,99 % від суми боргу за договором, щомісячними процентами 3,50 % від суми кредиту. Додатком №1 до Кредитного договору № 7215903507 від 22.07.2022 року, який також особисто підписаний відповідачем, визначений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки. 22.07.2022 відповідачем було підписано паспорт кредиту «Споживчий кредит від Кредит Маркет» в АТ «Таскомбанк» № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7215903507, складеним АТ «ТАСКОМБАНК», та виписок по особовому рахунку [PERSON] , станом на 26.11.2024, відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 168\~224,41 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 99\~829,76 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) 670,43 грн., заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 68\~394,65 грн. Відповідач наданими йому правами не скористався, вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконались, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкціям за користування кредитами. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 168\~224,41 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 99\~829,76 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 670,43 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) 68\~394,65 грн. Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його погашення чи часткового погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2\~785,76,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved