Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/41944/82/1192468. 20 листопада 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-73, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, у тому числі і до відповідачки в сумі 18396,09 грн., з яких 18396,09 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу. Оскільки на даний час відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 18396,09 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року було прийнято справу до провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В провадження суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки адвоката Харук О.С., у якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивачем не доведено факт відступлення права вимоги, зокрема оплати загальної вартості (ціни договору), а також не повідомлено відповідачку про відступлення права вимоги. Також позивачем не надано доказів на підтвердження факту відкриття кредитного ліміту, а у разі його не надання відповідного до кредитного договору, такий договір вважається розірваним. Окрім того, позивачем не було долучено доказів на підтвердження наявності заборгованості, оскільки виписки з особового рахунку за кредитними договорами які долучені до позовної заяви, не відображає виконання господарських операцій щодо видачі/списання/ сплати кредитних коштів. До суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, у якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладання відповідачкою кредитного договору, який підписано відповідачем власноруч, обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, та отримання відповідачкою кредитних коштів, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Харук О.С. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаток до Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1646123 від 22.07.2021 р., Заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 010/41944/82/1192468 (а.с.5-7), згідно з умовами якого Банк відкриє картковий рахунок на ім`я відповідачки та в межах поточного ліміту надає кошти, а клієнт зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п.2.2.1, 2.3, 2.4 Заяви розмір поточного ліміту на дату початку кредитування 10000 грн., строк кредиту 48 місяців, що починається з дати встановлення(зміни) поточного ліміту. Процентна ставка фіксована 48% річних. Відповідно до п.2.6 Заяви банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за кредитом, у тому числі за недозволеним овердрафтом, будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах Договору. Також відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с.7 з/б-8), відповідно до умов якого сума/ліміт кредиту становить від 1000 до 250000 грн., строк кредитування 48 місяців/24 місяців для пенсіонерів за віком, з можливістю пролонгації за рішенням кредитодавця, процентна ставка 48% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 295015 грн., загальні витрати за кредитом 195015 грн., реальна річна процентна ставка 48,75%. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем також було надано виписку за період з 13 серпня 2021 року по 22 листопада 2024 року щодо користування [PERSON] кредитними коштами (а.с.91-97) Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (а.с.9) у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 18369,09 грн заборгованість за основною сумою боргу. Також з наданого розрахунку заборгованості вбачається зміна кредитного ліміту 27 жовтня 2021 року з 10000,00 грн. на 26000,00 грн., 29 квітня 2022 року з 26000,00 грн. на 28348,00 грн., а 27 вересня 2023 року відбулася пролонгація дії кредитного договору. 20 листопада 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-73, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» прав вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників (а.с.10-12) Відповідно до витягу Реєстру Боржників від 22.11.2024 року до Договору Відступлення Права Вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 року (а.с.13), підписаного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», останні набули права грошової вимоги до [PERSON] на суму 18396,09 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту\~18396,09 грн. Також представником позивача було надано платіжну інструкцію №543 від 20 листопада 2024 року (а.с.88), з якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк» суму у розмірі 5545767,61 грн., призначення платежу оплата за відступлення прав вимоги зг. Договору відступлення прав вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 року. За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Таким чином, суд вважає доведеним позивачем факт переходу прав вимог до відповідачки за кредитним договором, що підтверджується копією договору факторингу №114/2-73 від 20.11.2024 року; копією реєстру боржників від 22.11.2024 року; платіжною інструкцією № 543 від 20.11.2024 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу №114/2-73 від 20.11.2024 року. Щодо доводів представника відповідачки про те, що відповідачку не було повідомлено про факт відступлення прав вимоги, суд зазначає, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Таких висновків дотримується Верховний Суд щодо спірного питання, зокрема, у постанові від 06 лютого 2019 року справа № 361/2105/16, від 24 липня 2025 року справа № 161/5405/24. Таким чином, укладений між первісним кредитором та позивачем договір факторингу у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відтак, суд погоджується з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до відповідачки. Суд також відхиляє доводи представника відповідачки щодо відсутності факту передачі грошових коштів за договором факторингу, оскільки представник позивача надав доказ сплати фактором клієнту грошових коштів, а саме платіжну інструкцію №543 від 20.11.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.\~599\~ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За правилами ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.\~638\~ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.\~1050\~ЦК\~України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абзацом першим частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, первісним кредитором було виконано зобов`язання щодо надання карткового рахунку із встановленим кредитним лімітом, що підтверджується випискою по картці [PERSON] , в той же час відповідачка належним чином не виконала свого зобов`язання та не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок первинного кредитора. Виходячи з викладеного, суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо недоведеності наявності заборгованості та її розміру, оскільки надані позивачем докази стороною відповідача не були спростовані та приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved