Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025року у цивільній справі №455/2496/24 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист авторських прав, припинення дій, що порушують авторське право, виплату компенсації за порушення майнових авторських прав та відшкодування моральної шкоди. 19.09.2025 до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] адвоката Ткачук Тараса Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 65000гривень. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.09.2025 заяву передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 23.09.2025 призначено судовий розгляд вищевказаної заяви на 02.10.2025. В судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Ткачук Т.А. не з`явилися, проте представник позивача у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення просив розглядати таку у їх відсутності. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Маленко О.В. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а також письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначає, що заперечує щодо стягнення з позивача судових витрат у відповідному розмірі з огляду на таке. Зокрема зазначає, що в доданих відповідачем документів до заяви про ухвалення додаткового рішення не визначено умов щодо обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом. Крім того, стверджує, що заявлені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу - 65 000 грн. є необґрунтованими, завищеними та неспівмірними вартості наданої професійної правничої допомоги. З огляду на принцип співмірності, на складність справи, на виконану адвокатом роботу, позивач вважає обґрунтованим розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Таку суму вважає пропорційною, доцільною та такою, що відповідає критеріям практики ЄСПЛ. Тому просить зменшити суму витрат на надання професійної правничої допомоги адвокатом відповідачу до 5000 грн. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно ч.3 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року судом не вирішувалось питання щодо розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 65000гривень. В судовому засіданні при розгляді даної справи представник відповідача зробив усну заяву про намір подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. 19.09.2025 до суду надійшла заява від представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, разом із доданими до неї матеріалами. До заяви про ухвалення додаткового рішення, представником відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу додано копію Договору про надання правничої допомоги від 12.09.2024року, укладеного між ФОП [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Гордій та партнери», та копію Акту приймання передачі виконаних робіт від 17.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 12.09.2024року. Так, відповідно до п.3.1 вищевказаного Договору оплата та відшкодування додаткових витрат визначаються у акті приймання передачі наданих послуг, підписання якого підтверджують, що послуги були надані. Відповідно до змісту Акту приймання передачі виконаних робіт від 17.09.2025, цим актом сторони засвідчують факт прийому замовником роботи, виконаної виконавцем у справі №452/2496/24, ціна 1 години роботи 5000гривень, повне супроводження справи у суді першої інстанції 13годин, загальна ціна роботи, виконаної виконавцем становить 65000гривень. Представник позивача у поданих запереченнях з огляду на принцип співмірності просив зменшити суму витрат на надання професійної правничої допомоги відповідачу до 5000 грн. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини четвертої\~статті 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Згідно частини третьої\~статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Частиною 4\~статті 10 ЦПК України\~Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відтак, суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30). У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»\~(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Окрім того, у пункті 154 рішення\~Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial