Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мельник Олена Іванівна, звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.07.2013 року, розірваний. Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач є здоровою людиною, на утриманні непрацездатних осіб не має, самоусунувся від утримання спільної дитини, не допомагає матеріально. Просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень щомісячно, з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов(письмові пояснення), з якого вбачається, що позовні вимоги він визнає частково, не самоусувається від утримання доньки, готовий сплачувати щомісячно на її утримання 1600 гривень, оскілки є інвалідом, має пенсію в сумі 3400 гривень по інвалідності, а також на його утримані перебуває друга дитина, від його другого шлюбу та батьки пенсіонери. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Мельник Олена Іванівна надала до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що розмір аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини був розрахований в першу чергу з метою забезпечити дитині належного та достатнього рівня життя, що є обов`язком обох батьків. Також посилання відповідача на те, що він не має постійного заробітку, теж не підстава для звільнення його від сплати аліментів та обов`язку утримання дитини в тому обсязі, у якому просить суд позивачка. Адже батько дитини ще у такому віці де зобов`язаний працювати і утримувати своїх дітей, він ще молодий і фізично здоровий. Позивачка вважає позовні вимоги обґрунтованими, а доводи відповідача безпідставними та не підтвердженими належними доказами. \~ \~ \~ \~В суд сторони не з`явилися. З огляду на неявку сторін, які були належно повідомленими про час та місце розгляду справи, наявність відзиву на позов та заперечення на відзив, приймаючи до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог, з метою дотримання розумних строків, судом проведено розгляд справи за відсутності учасників справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2021 року, актовий запис № 1142, який рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.07.2013 року, розірваний. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.02.2012 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , сторони є його батьками. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.10.2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.05.2016 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьком записаний « [PERSON] ». Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] пенсіонер по інвалідності. Положеннями частини 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема,\~статтею 180СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 7\~статті 7СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень\~статті 181СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1, 2\~статті 184СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 7Закону України«Про державнийбюджет Українина 2025рік»\~установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року для дітей віком до 6 років в сумі - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років в сумі - 3196 гривень. Судом встановлено, що одна дитина сторін відноситься до категорії дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно вона має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їй зобов`язані надати, згідно з вимогами\~статті 180 СК України, їх батьки. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається як позивач так і відповідач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони досягли згоди щодо розміру, порядку та способу виконання батьками обов`язку щодо утримання доньки. Так, судом встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 4000,00 грн. на дитину щомісяця та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач погоджується на призначення аліментів в розмірі по 1600,00 грн. на дитину щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного суд повинен вирішити в якому розмірі слід задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та встановити з якого періоду їх слід стягувати. Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд вважає, що аліменти в розмірі 1600,00 грн. щомісячно на дитину, які визнаються відповідачем, не буде достатнім для забезпечення як найкращих інтересів дитини, не забезпечить їй належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд бере до уваги те, що відповідач є особою молодого віку, немає хронічних захворювань, повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівні життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку. Разом з тим, суд також бере до уваги те, що позивачка є особою молодого віку, працездатною, без хронічних захворювань, а тому також повинна брати участь в утриманні власних дітей. При цьому, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Також суд бере до уваги те, що виховування дитини/дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини/дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків\~у цьому випадку на матір, що є підставою для відступу від рівності мінімального розміру половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в бік збільшення розміру стягнення розміру аліментів з батька дитини (відповідача у справі). За наведених та встановлених обставин, з урахуванням спільного обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд доходить висновку що розмір аліментів, який буде достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам\~СК України\~та не буде надмірним тягарем для відповідача становить по 2200,00 грн. на дитину щомісяця. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України). Також, позивачка у разі необхідності, не позбавлена права звернутися до відповідача з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, то суд зазначає таке. Відповідно до частини 1\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням наведеного аліменти, присуджені за рішенням суду, слід стягувати з дати пред`явлення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] звернулась до суду із даним позовом 29.07.2025 року. З урахуванням наведеного суд вважає, що аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати починаючи з 29 липня 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»). За подання позовної заяви в частині стягнення аліментів, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial