Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-10758994 від 30 грудня 2023 року у розмірі 46 182 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 30 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі ТОВ «Качай Гроші») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10758994 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 25963, та перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 600 грн. 00 коп. на його банківську картку 4149-62ХХ-ХХХХ-0965, з урахуванням комісії в розмірі 430 грн. 00 коп. за надання кредиту. 22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10758994 від 30 грудня 2023 року. 16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10758994 від 30 грудня 2023 року Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 182 грн. 00 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» у судове засідання представника не направив, у прохальній частині позовної заяви представник позивача Тараненко А.І. просив розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження та здійснювати розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив не скористалася. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2023 року між [PERSON] та ТОВ «Качай Гроші» укладено договір кредитної лінії № 00-10758994, який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону відповідача. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 8 кредитного договору, реквізити та підпис сторін а також довідка про ідентифікацію. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 30 грудня 2023 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому викладені основні параметри надання ТОВ «Качай Гроші» кредитних коштів відповідачу, де обчислено загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку за договором надання грошових коштів у кредит, в якому відображені: дата видачі кредиту/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту. 22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10758994 від 30 грудня 2023 року. 16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10758994 від 30 грудня 2023 року Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 182 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 9 030 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 37 152 грн. 00 коп. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами частини першої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625 ЦК України підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи наведене вище, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00-10758994 у розмірі 46 182 грн. 00 коп. За приписами пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Частиною першою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко Та Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22 листопада 2024 року, що підтверджується його копією долученою до позовної заяви. 22 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко Та Партнери» підписано акт прийому-передачі наданих послуг за договором № 2211/Е від 22 листопада 2024 року про надання правничої допомоги, з якого вбачається, що загальна вартість правничої допомоги становить 7 000 грн. 00 коп. З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону. На підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved