Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] \~звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що станом на теперішній час повнолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , є курсанткою денної форми навчання, спеціальність 073 Менеджмент, Дунайського інституту Національного університету «Одеська морська академія». Дитина займається за контрактом, стипендію не отримує. Строк закінчення навчання складає 31.08.2025 року. Навчання на денній формі навчання, необхідність отримання належної освіти, позбавляє дитину можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Оскільки [PERSON] ще не закінчила відповідний начальний заклад, у неї відсутній потрібний обсяг професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування, у зв`язку із чим факт потреби грошової допомоги є безумовним. Відповідач за станом здоров`я здоровий, інших утриманців не має, стягнень з нього за виконавчими документами не проводиться. Окрім того, відповідач має добре матеріальне становище. Наразі відповідач працевлаштований на суднах закордонного плавання за межами України. З урахуванням викладеного, відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 07.10.2025 року позивачка надала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вказала, що у зв`язку із досягнутою згодою щодо визначення розміру аліментів на утримання доньки, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8 000,00 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою [PERSON] , [INFO] навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 13.05.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду сповіщена належним чином, згідно заяви від 07.10.2025 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Представник відповідача, адвокат Славицька З.І. 07.10.2025 року надала суду заяву, в якій вказала, що зменшені позовні вимоги визнають у повному обсязі, просить суд розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 239 (а.с.5). Відповідно до довідки № 316, виданої 11.04.2025 року директором Дунайського інституту Національного університету «Одеська морська академія», [PERSON] є курсанткою денної форми навчання, за спеціальністю «073 Менеджмент», освітньо-професійна програма «Менеджмент в галузі річкового та морського транспорту». Термін закінчення навчального закладу: 31.08.2025 року, навчання за кошти фізичних осіб, стипендію не отримує (а.с.11). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України(далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене, а також те, що представник відповідача позов визнала, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000,00 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою [PERSON] , [INFO] навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved