Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У січні 2025року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах сім"ї та дітей Святошинської районної адміністрації про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. Позов мотивувала тим, що позивачка та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 травня 2018 року. Шлюб було зареєстровано Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 05 травня 2018 року складено відповідний актовий запис №388. У шлюбі у сторін народився син:- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 19 червня 2018 року, про що 19 червня 2018 року складено відповідний актовий запис №1443 . На даний час шлюб між сторонами у встановленому законом порядку не розірвано, фактично шлюбні відносини були припинені з 01 жовтня 2023 року. Після припинення шлюбних відносин та народження сина, позивачка разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин, сторони не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують. 19 грудня 2024 року позивач звернулася до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації позивача, але у реєстрації сина їй було відмовлено у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Даний факт підтверджується копією заяви про підстави відмови у реєстрації місця проживання від 20.12.2024 року за № 9181160 до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державній адміністрації . Разом з тим, відсутність реєстрації місця проживання дитини тягне несприятливі наслідки у вигляді відсутності належного обліку з боку медичних, освітніх та соціальних служб, складнощі щодо отримання соціальних виплат, обов`язкового щеплення, прийняття до дошкільного та шкільного навчального закладу тощо. На підставі викладеного вище, просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини , без письмової згоди батька . Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду. 03.04.2025 до суду надійшла заява СУСД Святошинської районної адміністрації в м. Києві про слухання справи у відсутність їхнього представника та просять суд задовольнити позов. Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, направили до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності та просили суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 травня 2018 року. Шлюб було зареєстровано Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 05 травня 2018 року складено відповідний актовий запис №388. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народився син:- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 19 червня 2018 року, про що 19 червня 2018 року складено відповідний актовий запис №1443 . Судом встановлено, що на даний час шлюб між сторонами у встановленому законом порядку не розірвано, фактично шлюбні відносини були припинені з 01 жовтня 2023 року. Після припинення шлюбних відносин та народження сина, позивачка разом з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин, сторони не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують. Судом встановлено, що 19 грудня 2024 року позивач звернулася до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації позивача, але у реєстрації сина їй було відмовлено у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Даний факт підтверджується копією заяви про підстави відмови у реєстрації місця проживання від 20.12.2024 року за № 9181160 до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державній адміністрації . Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вимогами статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі № 711/1435/19 зроблено висновок про те, що у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене вище, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved