Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання необґрунтованою відмови у прийнятті на роботу та зобов`язання відповідача укласти трудовий договір. Просить суд, визнати необгрунтованою відмову Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги у прийнятті [PERSON] на роботу юристом сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з 23 червня 2025 року; Зобов`язати Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги прийняти [PERSON] на роботу юристом сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги на повну ставку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 17 травня 2025 року він надіслав до відповідача своє резюме на електронну адресу [INFO] Після цього, згоди відповідача на прийняття його на роботу не надавалося. В усній розмові з начальником Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної він дізнався про наявну юридичну вакансію. Начальник запитувала про роботу яку він виконував. Усної відмови у прийнятті на роботу у цій бесіді від начальника цього відділу не було. Навпаки, він дізнався, що перед прийняттям на роботу треба проходити один тиждень стажировку без оплати заробітної плати з 16 червня 2025 року, а на роботу приступати з 23 червня 2025 року. 10 червня 2025 року він надіслав до відповідача своє резюме на електронну адресу office.donetsk-zaporizhzhya@legalaid.zp.ua. Після цього, згоди відповідача на прийняття його на роботу не надавалося. 13 червня 2025 року він направив своє резюме на електронну адресу [INFO] начальника Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Юлії Щербині. З 09.06.2025 року на сайті Державної служби зайнятості виставлена вакансія відповідача на роботу юриста (бюро правничої допомоги), що підтверджується копією повного оголошення з сайту Державної служби зайнятості. В оголошенні йдется про наступне: Населений пункт Павлоград; Роботодавець Південно-Східне управління надання безоплатної правничої допомоги; Вид занятості повна Заробітна плата 14 000 грн.; Повне найменування установи: сектор «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного управління надання надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги; м. Павлоград, вул. Полтавська, буд. 129. Станом на 24.06.2025 року наведене оголошення з вакансією відповідача щодо роботи юристом (бюро правничої допомоги) досі актуальне на сайті Державної служби зайнятості. 16 червня 2025 року [PERSON] написала йому на електронну пошту наступне: «Добрий день. Надішліть скан копію трудової книжки». 16.06.2025 року він надіслав начальнику Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Юлії Щербині на її електронну адресу [INFO] копію першої сторінки трудової книжки та 12-13 сторінки вкладишу до трудової книжки. 16 червня 2025 року [PERSON] написала йому на електронну пошту наступне: «Прохання надіслати повну копію трудової книжки, а також скан диплома. За результатами опрацювання наданих Вами копій, начальник управління надання БПД прийме рішення, про що Вас буде повідомлено». 16 червня 2025 року він звернувся до відповідача з заявою, згідно якої: відповідно до наявної вакансії, просив прийняти на роботу юристом сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з 23 червня 2025 року. Сектор «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Полтавська, буд. 129. До цієї заяви додав копії наступних документів: паспорт, диплом [NUMBER] , ідентифікаційний номер, перша сторінка трудової книжки, 12-13 сторінки вкладишу до трудової книжки ( остання посада - юрисконсульт 1 категорії), тимчасове посвідчення (взамін військового квитка) № 4794, банківські реквізити карткового рахунку в ПУМБ. Заяву від 16 червня 2025 року він підписав електронним підписом та цю же заяву підписав власноруч. Заяву підписану електронним підписом з додатками він надіслав 16 червня 2025 року на електронну адресу відповідача, зазначену на його сайті в мережі Інтернет, а саме: info@legalaid.gov.ua, Цю же заяву з додатками він надіслав 16.06.2025 року директору відповідача [PERSON] на його електронну адресу зазначену на сайті відповідача в мережі Інтернет, а саме [INFO] 16.06.2025 року заяву підписану власноручно, з копіями додатків, він надіслав відповідачу Укрпоштою, поштовим відправленням № 5140900099694, на адресу: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 77, 8 поверх, поштовий індекс 69002. Станом на 24.06.2025 року відповідно до відстеження на сайті Укрпошти, відправлення відповідачу № 5140900099694 прибуло до відділення 69002 м. Запоріжжя Україна 19.06.2025. 18.06.2025 року [PERSON] написала йому на електронну пошту наступне: «Добрий день. Ваші документи отримано, але заява не відкривається - надішліть її в іншому форматі. Також надішліть, будь ласка, копію всіх сторінок трудової книжки. Про результат розгляду Вас буде повідомлено». 18.06.2025 року копію заяви від 16 червня 2025 року підписаної власноручно, він відправив директору відповідача [PERSON] на його електронну адресу [INFO] та начальнику Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Юлії Щербині на її електронну адресу [INFO] У відповіді на електронну адресу [PERSON] 18.06.2025 року він написав: «Копію заяви надіслав. Відповідно до ч.2 ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудову книжку зможу надати при укладенні трудового договору». 23.06.2025 року на свою електронну адресу він отримав письмову відповідь відповідача № 005/08.2-24/1272 від 23.06.2025 в якої зазначено наступне: « [PERSON] [ADDRESS] [PERSON] ! Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги з приводу Вашого працевлаштування повідомляє наступне. Відповідно до статті 22 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). За результатами розгляду наданих Вами документів вбачається невиконання Вами вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. За результатами проведеної з Вами співбесіди та з урахуванням, що укладання трудового договору потребує не тільки ініціативи, згоди та бажання самого кандидата, але й згоди роботодавця із урахуванням його потреб та волі повідомляємо, що Міжрегіональним центром прийнято рішення не укладати з Вами трудовий договір. Дякуємо Вам за виявлений інтерес до нашої компанії та витрачений час. Директор [PERSON] Позивач [PERSON] наполягає на тому, що він законно перебуває на військовому обліку в [INFO] , за місцем реєстрації, тому ним не порушені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Посилаючись на ст.43 Конституції України ст.-ст. 5-1, 22 КЗпПП України, ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пункти 14, 15, 16 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., вважає незаконною та необгрунтованою відмову відповідача у прийнятті його на роботу юристом сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1». Ухвалою судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 15.07.2025 р. від представника відповідача Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що 17 травня 2025 року позивач надіслав резюме на електронну адресу [INFO] з метою працевлаштування на посаду в Павлоградському відділі надання безоплатної правової допомоги. 10 червня 2025 року позивач повторно надіслав резюме, а 13 червня 2025 року - на електронну адресу керівника Павлоградського відділу Юлії Щербини ([INFO]). Після розгляду наданих документів відповідач дійшов висновку, що кандидатура позивача не відповідає вимогам вакансії. 16 червня 2025 року позивач звернувся із заявою про прийняття на посаду юриста сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1». У відповідь відповідач попросив надати додаткові документи (копію трудової книжки та диплома). 23 червня 2025 року відповідач надіслав позивачу письмову відповідь (№ 005/08.2-24/1272), у якій було повідомлено про відмову у працевлаштуванні через невідповідність кваліфікаційних характеристик вимогам посади. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), трудовий договір є угодою між працівником і роботодавцем, і роботодавець має право самостійно оцінювати відповідність кандидата вимогам посади. Згідно зі ст. 22 КЗпП України, роботодавець має право відмовити у прийнятті на роботу, якщо кандидат не відповідає кваліфікаційним вимогам. Відмова позивачу була обґрунтованою та базувалася на таких підставах: недостатній досвід роботи позивача у сфері надання безоплатної правової допомоги, що є ключовим для виконання обов`язків на посаді юриста. Відсутність у наданих документах підтвердження спеціалізованих навичок, необхідних для виконання завдань, передбачених посадовою інструкцією. Наявність інших кандидатів із вищим рівнем кваліфікації та досвіду, які краще відповідають вимогам вакансії. Відповідно до судової практики, зокрема Постанови Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 159/2298/16-ц, відповідність кандидата кваліфікаційним вимогам не є автоматичною підставою для зобов`язання роботодавця укласти трудовий договір, якщо позивач не належить до категорій осіб, з якими укладення договору є обов`язковим (наприклад, переведені працівники чи молоді спеціалісти, направлені за розподілом). Позивач не належить до таких категорій, що підтверджується наданими ним документами. iplex.com.ua Крім того, як роз`яснено у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 910/5352/21, роботодавець не зобов`язаний приймати на роботу кандидата, якщо його кваліфікація не відповідає вимогам посади, а відмова обґрунтована належними доказами. У даному випадку відповідач надав письмову відмову, в якій зазначено причини, пов`язані виключно з професійними якостями позивача. supreme.court.gov.ua Позивач стверджує, що відмова у прийнятті на роботу є необґрунтованою та порушує його права, посилаючись на ст. 5-1 КЗпП України. Ця стаття встановлює загальні гарантії права на працю, але не зобов`язує роботодавця укладати трудовий договір із кожним кандидатом. Відмова була надана у межах законодавства, а позивачу було повідомлено про причини відмови у листі від 23 червня 2025 року, що відповідає вимогам ст. 22 КЗпП України та роз`ясненням Державної служби зайнятості про необхідність обґрунтування відмови. Вимога позивача зобов`язати відповідача укласти трудовий договір є необґрунтованою, оскільки, відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, укладення договору є добровільним актом сторін, і примусове зобов`язання суперечить принципам свободи договору. Постанова Верховного Суду від 16 квітня 2021 року у справі № 266/3521/19 підтверджує, що зобов`язання укласти трудовий договір можливе лише для осіб, з якими роботодавець має законодавчий обов`язок це зробити, чого у даній справі немає. Відповідач дотримується принципів недискримінації, передбачених ст. 2-1 КЗпП України, та забезпечує рівне ставлення до всіх кандидатів. Відмова позивачу не була пов`язана з його статусом як внутрішньо переміщеної особи чи особи з інвалідністю, а виключно з оцінкою його професійних якостей. Як зазначено у матеріалах Державної служби зайнятості, необґрунтованою вважається відмова, яка не містить конкретних причин або базується на дискримінаційних мотивах, що не застосовується до цієї ситуації, оскільки відмова була обґрунтована та задокументована. Відповідач готовий надати суду посадову інструкцію, вимоги до вакансії та документи, що підтверджують порядок відбору кандидатів. Крім того, судова практика, зокрема роз`яснення у матеріалах ЮРЛІГА, вказує, що відмова є законною, якщо вона базується на об`єктивних критеріях, таких як невідповідність кваліфікації, що було дотримано у даному випадку. Відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відмова у прийнятті на роботу була здійснена відповідно до норм чинного законодавства України та не порушує прав позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позов в повному обсязі. Відповідач Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги був повідомлений належним чином про час та місце судового засдання, представник відповідача до суду не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Положення про Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, Затвердженого Наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги 28 грудня 2023 року № 102: п.3 Міжрегіональний центр є неприбутковою організацією, користується правами юридичної особи, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства. п 4 У своїй діяльності міжрегіональний центр керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами Міністерства юстиції України та Координаційного центру, а також цим Положенням. п.6 Основними завданнями міжрегіонального центру є: 1) здійснення заходів, спрямованих на підвищення рівня правової свідомості, культури та освіченості осіб, які перебувають під юрисдикцією України (правопросвітництво); 2) надання безоплатної первинної правничої допомоги і безоплатної вторинної правничої допомоги. п.10 Міжрегіональний центр очолює директор, який призначається на посаду шляхом укладення контракту строком на три роки і звільняється з посади директором Координаційного центру. п.11 Директор міжрегіонального центру: 1) здійснює керівництво діяльністю міжрегіонального центру, відповідає за виконання покладених на міжрегіональний центр завдань, несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності міжрегіонального центру, звітує перед Координаційним центром; 2) представляє інтереси міжрегіонального центру у взаємовідносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними і фізичними особами, укладає договори, видає довіреності на представництво інтересів міжрегіонального центру; 3) видає обов`язкові до виконання працівниками міжрегіонального центру накази і доручення, контролює їх виконання; 4) відповідно до визначених Координаційним центром кваліфікаційних вимог призначає на посади та звільняє з посад керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів - за погодженням з Координаційним центром, інших працівників міжрегіонального центру; 5) приймає рішення про: заохочення заступника директора за погодженням з директором Координаційного центру, працівників міжрегіонального центру у межах фонду оплати праці міжрегіонального центру; притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників міжрегіонального центру (крім заступників директора, які притягуються до дисциплінарної відповідальності директором Координаційного центру); 6) подає пропозиції директорові Координаційного центру щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника директора міжрегіонального центру; 7) затверджує: положення про структурні підрозділи міжрегіонального центру - відповідно до типових положень, затверджених Координаційним центром; структуру міжрегіонального центру у межах штатної чисельності працівників - відповідно до типової структури, що затверджується Координаційним центром; 8) забезпечує цільове та ефективне використання коштів і майна міжрегіонального центру; 9) забезпечує організацію ведення бухгалтерського і статистичного обліку, складання та подання зведеної фінансової і бюджетної звітності міжрегіонального центру; 10) організовує та забезпечує подання в установленому порядку до Координаційного центру проектів планів діяльності міжрегіонального центру, пропозицій до бюджетного запиту на плановий бюджетний період і наступні за плановим два бюджетні періоди, проектів зведеного кошторису і штатного розпису міжрегіонального центру та щодо внесення змін до них; 11) уповноважує працівників Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги видавати від імені міжрегіонального центру доручення черговим адвокатам, а також виконання інших завдань для надання безоплатної вторинної правничої допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним пунктами 3-9 частини першої статті 14 Закону; 12) затверджує порядок розподілу справ між адвокатами, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу;? 13) затверджує графік цілодобового чергування адвокатів, з якими укладено договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, - для забезпечення надання безоплатної вторинної правничої допомоги кожній затриманій особі з моменту її затримання; 14) визначає представників міжрегіонального центру до складу конкурсної комісії з відбору адвокатів для надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 15) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства. Судом встановлено, що з 09.06.2025 року на сайті Державної служби зайнятості була виставлена вакансія Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги на роботу юриста (бюро правничої допомоги), що підтверджується копією повного оголошення з сайту Державної служби зайнятості. В оголошенні зазначено наступне: Населений пункт: Павлоград; Роботодавець: Південно-Східне управління надання безоплатної правничої допомоги; Вид занятості: повна; Заробітна плата 14 000 грн.; Опис: Найбільша правозахисна установа в Україні запрошує доєднатись до своєї команди у м. Павлоград; Вимоги: вища юридична освіта (магістерський рівень); досвід роботи або від 1-го року; спроможний (-на) ефективно комунікувати як усно, так і письмово; жага до навчання; комунікабельний (-на), товариський (-ка), емпатичний (-на), співчутливий (-ла); стресостійкий (-ка); готовий (-ва) зрозуміти клієнта і допомогти йому; має власну гідність і має повагу до гідності інших людей. Умови роботи: офіційне працевлаштування згідно КЗпП України; можливість професійного розвитку; 5-денний робочий тиждень за наступним графіком: понеділок-п`ятниця з 08:00 до 17:00, субота-неділя-вихідні дні. Обов`язки: надання безоплатної первинної правничої допомоги-надання правової інформації, консультації/роз`яснення з правового питання (усно, в т.ч. через «гарячу лінію»/письмово, в т.ч, через чат-бот); складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання безоплатної вторинної правничої допомоги-представництво інтересів у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів для звернення до суду; надання безоплатної правничої допомоги на базі консультаційних пунктів доступу до БПД (поза межами офісу. Наприклад, геріатричний пансіонат, установи виконання кримінальних покарань) та адресно (за місцем проживання/перебування клієнта); правопросвітництво у територіальних громадах. Повне найменування установи: сектор «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного управління надання надання безоплатної правничої допомоги Південно Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги; м. Павлоград, вул. Полтавська, буд. 129. Для заміщення вакантної посади претендентам необхідно надіслати резюме на електронну адресу - office.donetsk-zaporizhzhya@legalaid.zp.ua В резюме слід обов`язково зазначити освіту, стаж роботи, попередні місця роботи та телефон для зв`язку. Дата розміщення: 09.06.25 р (а.с.21) 17 травня 2025 року [PERSON] надіслав резюме на електронну адресу [INFO] з метою працевлаштування на посаду в Павлоградському відділі надання безоплатної правової допомоги. 10 червня 2025 року [PERSON] повторно надіслав резюме, а 13 червня 2025 року - на електронну адресу керівника Павлоградського відділу Юлії Щербини ([INFO]) а 13 червня 2025 року - на електронну адресу керівника Павлоградського відділу Юлії Щербини ([INFO]). (а.с.17,18) 16 червня 2025 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою, згідно якої, відповідно до наявної вакансії, просив прийняти на роботу юристом сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з 23 червня 2025 року. Сектор «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Полтавська, буд. 129. До цієї заяви додав копії наступних документів: паспорт, диплом [NUMBER] , ідентифікаційний номер, перша сторінка трудової книжки, 12-13 сторінки вкладишу до трудової книжки ( остання посада - юрисконсульт 1 категорії), тимчасове посвідчення (взамін військового квитка) № [NUMBER] , банківські реквізити карткового рахунку в ПУМБ. (а.с.33) 18.06.2025 року начальник Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Юлія Щербина написала [PERSON] на електронну пошту наступне: «Добрий день. Ваші документи отримано, але заява не відкривається - надішліть її в іншому форматі. Також надішліть, будь ласка, копію всіх сторінок трудової книжки. Про результат розгляду Вас буде повідомлено». 18.06.2025 року копію заяви від 16 червня 2025 року підписаної власноручно, [PERSON] відправив директору відповідача [PERSON] на його електронну адресу [INFO] та начальнику Павлоградського відділу надання безоплатної правничої допомоги Південно-Східного управління надання безоплатної правничої допомоги Юлії Щербині на її електронну адресу [INFO] У відповіді на електронну адресу Юлії Щербині 18.06.2025 року [PERSON] написав: « Копію заяви надіслав. Відповідно до ч.2 ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудову книжку зможу надати при укладенні трудового договору». 23.06.2025 року на електронну адресу [PERSON] надійшла письмова відповідь відповідача № 005/08.2-24/1272 від 23.06.2025 в якої зазначено таке: « [PERSON] [ADDRESS] [PERSON] ! Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги з приводу Вашого працевлаштування повідомляє наступне. Відповідно до статті 22 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). За результатами розгляду наданих Вами документів вбачається невиконання Вами вимог Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. За результатами проведеної з Вами співбесіди та з урахуванням, що укладання трудового договору потребує не тільки ініціативи, згоди та бажання самого кандидата, але й згоди роботодавця із урахуванням його потреб та волі повідомляємо, що Міжрегіональним центром прийнято рішення не укладати з Вами трудовий договір. Дякуємо Вам за виявлений інтерес до нашої компанії та витрачений час. Директор [PERSON] Вказані обставини підтверджуються вивченим та оголошеними в судовому засіданні належними та допустимим доказами та не заперечуються сторонами. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 5-1 КЗПП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи; Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом. Позивач [PERSON] не належить до кола осіб, з якими відповідач зобов`язаний був укласти трудовий договір (запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, яких в установленому законом порядку направлено на роботу в дану організацію, тощо). Відповідно до статті 22 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). Забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, тобто відмова без будь-яких мотивів або з підстав, що не стосуються кваліфікації чи професійних якостей працівника, або з інших підстав, не передбачених законом. На вимогу особи, якій відмовлено в прийнятті на роботу, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, зобов`язані письмово повідомити про причину такої відмови, яка має відповідати частині першій цієї статті. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров`я працівника можуть встановлюватися законодавством. Стаття 22 КЗпП України передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу: необґрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених частиною другою статті 22 КЗпП України, так і в інших нормах трудового права. Згідно частини другої статті 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року в справі № 349/81/18 (провадження № 61-43402св18) зазначено, що «стаття 22 КЗпП передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу: необґрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених частиною другою статті 22 КЗпП України, так і в інших нормах трудового права. Обов`язку однієї сторони завжди кореспондує право іншої сторони: заборона необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу кореспондується з обов`язком роботодавця укласти такий договір. Як слід з відповіді відповідача № 005/08.2-24/1272 від 23.06.2025 р., відмова в прийнятті на роботу [PERSON] вмотивована тим, що позивачем не виконанні вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ані у вказаній відповіді, ані у відзиві на позовну заяву, відповідач не зазначив, яке саме порушення Порядку № 1487 від 30.12.22 р. допущено позивачем та в чому це порушення полягає. Разом з цим, [PERSON] додано до позову: копію трудової книжки [NUMBER] , відповідно до якої він з 03.08.2022 р. по 04.06.2025 р. працював юрисконсультом 1 категорії відділу правової та профорієнтаційної роботи Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет»; тимчасове посвідчення № 4794 від 5.06.2003 року Артемовского ОГВК Донецкой области 6.06.2003 г. ( [INFO] ) (а.с.16,19 ) У відзиві відповідач зазначив таке:« Відмова позивачу була обґрунтованою та базувалася на таких підставах: недостатній досвід роботи позивача у сфері надання безоплатної правової допомоги, що є ключовим для виконання обов`язків на посаді юриста. Відсутність у наданих документах підтвердження спеціалізованих навичок, необхідних для виконання завдань, передбачених посадовою інструкцією. Наявність інших кандидатів із вищим рівнем кваліфікації та досвіду, які краще відповідають вимогам вакансії». Суд звертає увагу, що мотиви відмови у прийнятті на роботу [PERSON] зазначені у відповіді № 005/08.2-24/1272 від 23.06.2025 р. та мотиви зазначені у відзиві на позовну заяву мають різні підстави та не корелюються за змістом. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як слід з оголошенням про наявну вакансію, до кандидата на посаду юриста сектору «Павлоградське бюро правничої допомоги №1» висувались наступні вимоги: вища юридична освіта (магістерський рівень); досвід роботи або від 1-го року; Позивачем [PERSON] надано суду документи на підтвердження відповідності його кандидатури вказаним вимогам: копію трудової книжки [NUMBER] з вкладишем, копію диплома [NUMBER] , відповідно до якого він закінчив у 2001 році Донецький національний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста. (а.с.14,16) Суд вважає хибним посилання відповідача на «недостатній досвід роботи позивача у сфері надання безоплатної правової допомоги», оскільки в оголошенні про вакансію не висувалась вимога про досвід роботи саме у сфері надання безоплатної правової допомоги. Так, в оголошенні чітко зазначено про досвід роботи або від 1-го року без уточнення сфери або напрямку юридичної діяльності. Аналогічно, відповідачем не конкретизовано, якими спеціалізованими навичками, необхідними для виконання завдань, передбачених посадовою інструкцією, не володіє [PERSON] , а тому, суд розцінює таке твердження як голослівне. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Жодних доказів на підтвердження своєї позиції відповідач суду не надав, зокрема, щодо наявності, на час складення письмової відмови від 23.06.2025 р., інших кандидатів із вищим рівнем кваліфікації та досвіду, які краще відповідають вимогам вакансії. Також, відповідач не надав суду посадову інструкцію, вимоги до вакансії та документи, що підтверджують порядок відбору кандидатів, хоча безпосередньо вказав про це у відзиву на позовну заяву. Суд підкреслює, що чинним законодавством не виключено можливість врахування роботодавцем під час проведення співбесіди з кандидатом на вакантну посаду характеристики роботи позивача, його ділових якостей, сумлінності при виконанні трудових функцій. Ці обставини мають значення для раціонального добору кандидатів аби забезпечити ефективну роботу Південно-Східний міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги і якісного виконання покладеного на нього обсягу робіт. Водночас суд наголошує, що укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом. Для роботодавця обов`язковим є наведення письмового обґрунтування відмови у працевлаштуванні безробітних. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем Південно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги необґрунтовано відмовлено [PERSON] у прийнятті на роботу на посаду юриста сектору (бюро правничої допомоги) з підстав, що не стосуються кваліфікації чи професійних якостей працівника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved