Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

23.07.2025 рок адвокат Кобба Дмитро Вікторович в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та суми індексу інфляції. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1 . Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2021 року у справі №916/2565/21 стягнуто з [PERSON] на користь з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» основного боргу у розмірі 50303 грн. 19 коп., 6663 грн. 29 коп. пені, 1894 грн. 85 коп. 3% річних, 4996 грн. 19 коп. інфляційних нарахувань, 2269 75 коп. судового збору, а всього - 66 127 (шістдесят шість тисяч сто двадцять сім) грн. 27 коп. 09 листопада 2021 року вказане рішення набрало законної сили та Господарським судом Одеської області було видано наказ. На теперішній час зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) - ВП 78024139. Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 листопада 2021 року у справі №916/2567/21 стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» основний борг в сумі 24219 грн. 87 коп., пеню в сумі1483 грн. 28 коп., інфляційні витрати в розмірі 2493 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 911 грн. 83коп. та судовий збір в сумі 2270 грн., а всього - 31 378 (тридцять одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 25 коп. 30 листопада 2021 року вказане судове рішення набрало законної сили та Господарським судом Одеської області було видано наказ. На теперішній час зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) - ВП 78024146. Таким чином у відповідача виникли такі грошові зобов`язання: з 09.11.2021 - 66127,27 (рішення у справі №916/2565/21); з 30.11.2021 - 31378,25 (рішення у справі № 916/2567/21). Згідно відповіді від 11.07.2025 року за вих №689226/21.3 на адвокатський запит, наданої Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) грошові кошти з відповідача до теперішнього часу не стягнуті. Позивачем проведено розрахунок в порядку ст. 625 ЦК України, з якого вбачається, що: 40 230,08 грн. - інфляційні втрати у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення у справі №916/2565/21; 18 689,16 грн. - інфляційні втрати у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення у справі №916/2567/21; 10 780,97 грн. - 3% річних у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішень у справах №916/2565/21 та №916/2567/21. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач з 29.12.2020 припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з ЄДР, а підставою для звернення до суду є невиконання відповідачем грошового зобов`язання, яке встановлене відповідними рішеннями Господарського суду Одеської області, які набрали чинності вже після припинення відповідачем підприємницької діяльності та безпосередньо не пов`язані із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності, отже є цивільними правовідносинами, які мають бути розглянуті за правилами цивільного судочинства. 1.2. Правом подачі відзиву на позов відповідач не скористалася. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» адвокат Кобба Д.В. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд задовольнити даний позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення поштових повідомлень, які повернуті до суду, причини неявки суду не відомі. 4.Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2021 року у справі №916/2565/21 стягнуто з [PERSON] на користь з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» основного боргу у розмірі 50303 грн. 19 коп., 6663 грн. 29 коп. пені, 1894 грн. 85 коп. 3% річних, 4996 грн. 19 коп. інфляційних нарахувань, 2269 75 коп. судового збору, а всього - 66 127 (шістдесят шість тисяч сто двадцять сім) грн. 27 коп./а.с.25-27/ 09 листопада 2021 року вказане рішення набрало законної сили та Господарським судом Одеської області було видано наказ. На теперішній час зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) - ВП 78024139 /а.с.7/. Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 листопада 2021 року у справі №916/2567/21 стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» основний борг в сумі 24219 грн. 87 коп., пеню в сумі 1483 грн. 28 коп., інфляційні витрати в розмірі 2493 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 911 грн. 83коп. та судовий збір в сумі 2270 грн., а всього - 31 378 (тридцять одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 25 коп./а.с.19-24/ 30 листопада 2021 року вказане судове рішення набрало законної сили та Господарським судом Одеської області було видано наказ. На теперішній час зазначений виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) - ВП 78024146 /а.с.14/ Таким чином у відповідача виникли такі грошові зобов`язання: з 09.11.2021 - 66127,27 (рішення у справі №916/2565/21); з 30.11.2021 - 31378,25 (рішення у справі № 916/2567/21). Згідно відповіді від 11.07.2025 року за вих №689226/21.3 на адвокатський запит, наданої Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) грошові кошти з відповідача до теперішнього часу не стягнуті /а.с.13/. Позивачем проведено розрахунок в порядку ст. 625 ЦК України, з якого вбачається, що:40 230,08 грн. - інфляційні втрати у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення у справі №916/2565/21; 18 689,16 грн. - інфляційні втрати у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення у справі №916/2567/21; 10 780,97 грн. - 3% річних у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішень у справах №916/2565/21 та №916/2567/21 /а.с.15-18/. Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач з 29.12.2020 припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а підставою для звернення до суду є невиконання відповідачем грошового зобов`язання, яке встановлене відповідними рішеннями Господарського суду Одеської області, які набрали чинності вже після припинення відповідачем підприємницької діяльності та безпосередньо не пов`язані із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності, отже є цивільними правовідносинами, які мають бути розглянуті за правилами цивільного судочинства /а.с.10-12/. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК. Даний висновок викладений також у постанові ВП ВС у постанові від 10.04.2018 року з розгляду справи № 910/10156/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення грошових коштів, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення з відповідачки грошових коштів не припинилося та триває до моменту фактичного виконання нею грошового зобов`язання. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідачки сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого грошового зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за порушення грошового зобов`язання за ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~у розмірі 69\~700,21 грн., з яких: 10\~780,97 грн.\~- 3% річних; 58\~919,24 грн.\~- інфляційні втрати за весь час прострочення. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачкою спростовано не було. За відсутності доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Так як своїх зобов`язань з виконання рішень суду [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника сплату сум за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь\~які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів\~ст. 80 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у сумі 2422,40 гривень (платіжна інструкція №6878 від 15.07.2025 року). На підставі наведеного,

Outcome: approved