Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , 13.11.2024 звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Водяне Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянин України, є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградська область, громадянин України, актовий запис про народження №9 від 01.12.2008, місце реєстрації Межирічківська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області у зв`язку з чим внести зміни до актового запису про народження, де в графі батько вказати [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Водяне Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянин України. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , в період з 2007 року по 2008 рік, потім у [PERSON] виникла необхідність вирішення питання про опіку над її молодшими братами та сестрами і вони припинили стосунки. В цей період у них народився син [PERSON] , [INFO] , відомості про батька, в актовому записі про народження №9 від 01 грудня 2008 року на підставі положення ст.135 СК України було вказано зі слів матері [PERSON] [INFO] [PERSON] неподалік с. Синьківка Куп`янського району Харківської області під час виконання бойового завдання із захисту України унаслідок проведення ворогом штурмових дій та перевірки особового складу виявився відсутнім тому станом на 05 березня 2024 року рахується безвісти відсутнім за особливих обставин. Наразі виникла необхідність встановлення факту батьківства так як це пов`язано з наданням дитині статусу, члена сім`ї військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та отримання виплат передбачених ПОРЯДКОМ виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Необхідність втановлення факту батьківства також висловили рідні сестри [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надала згоду на відібрання у неї зразків для про ведення судову молекулярно генетичної експертизи. Разом з позовною заявою представник заявника подала до суду клопотання про призначення судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Кіровоградського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставити питання чи є [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , біологічно спорідненими особами племінником та тіткою. Ухвалою суду від 14.11.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за загальними правилами в порядку окремого провадження, за винятком положень щодо змагальності і меж судового розгляду. 09.12.2024 через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надіслало до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] та витребувати у відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану щодо наявності у [PERSON] дружини, дітей, батьків та залучити у разі наявності до участі у даній справі. Також надіслав до суду пояснення щодо заяви , в якому пояснив, що як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин:1. Спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття. 2. Спільне виховання дитини. 3. Спільне утримання дитини. 4. Докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації N 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, просив врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняте законне та обґрунтоване рішення. 25.02.2025 представник заявника заявила клопотання про залучення в якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] . Ухвалою суду від 25.02.2025 за клопотанням представника заявника залучено до участі у справі №386/1513/24 в якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] . Ухвалою суду від 18.03.2025 провадження у зазначеній справі зупинено в зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження якої доручено експертам Кіровоградському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. 03.04.2025 до суду надійшло клопотання експерта. 14.04.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. 26.05.2025 до суду з експертної установи надійшло повідомлення про неможливість проведення призначеної експертизи. 22.09.2025 представник заявника через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про доручення до матеріалів справи копію висновку молекулярно-генетичного дослідження від 18.09.2025 №49787. Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав вказаних в заяві. Представник заявника надала суду оригінал висновку молекулярно-генетичного дослідження від 18.09.2025 №49787. Просили заявлені вимог задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник [INFO] , [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши заявника, її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16 зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги». При вирішенні питання про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , про що виконавчим комітетом Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області зроблений актовий запис про народження № 9 від 01.12.2008. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] записана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Представник заявника у своїй заяві зазначає, що інформація про батька була зазначена зі слів матері, у відповідності до ч. 1ст. 135 СК України. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст. 135 СК України №00037779693 від 09.12.2022 відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №9 від 09.01.2024 солдата [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] [ADDRESS] 09.01.2024 призначено на посаду номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти в місце дислокації військової частини [NUMBER] [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії сповіщення №826, яке надіслано військовою частиною [NUMBER] за вих. №1620 від 05.03.2024 до [INFO] , військова частина просила сповістити близьких родичів, а саме сестру [PERSON] , 1974 року народження про те, що її брат солдат [PERSON] , [INFO] номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] 03.03.2024 неподалік н.п. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської області під час виконання бойового завдання із захисту України внаслідок проведених ворогом штурмових дій та перевірки особового складу виявився відсутнім. На сьогоднішній день рахується безвісти зниклим за особливих обставин. 07.03.2024 за №3/1/508 [INFO] надіслало [PERSON] сповіщення сім`ї №32, в якому повідомлено, що її брат солдат [PERSON] , [INFO] номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] 03.03.2024 неподалік [ADDRESS] під час виконання бойового завдання із захисту України внаслідок проведених ворогом штурмових дій та перевірки особового складу виявився відсутнім. На сьогоднішній день рахується безвісти зниклим за особливих обставин. Відповідно до копії витягу з ЄРДР №12024111130000741 від 15.03.2024 за заявою [PERSON] від 14.03.2025 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що її брат [PERSON] 05.03.2024 солдат 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] зник безвісти 03.03.2024 неподалік [ADDRESS] під час виконання бойового завдання із захисту України. Згідно до копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №79 від 19.03.2024 з 04.03.2024 солдата [PERSON] номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти вважати таким, щодо якого відсутні відомості про його перебування під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статі 135 СК України,при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Пунктом 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися із заявою про встановлення факту батьківства. Зокрема, вказану заяву може бути пред`явлено дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Доказування батьківства у судовому порядку передбачає встановлення цього факту виключно на підставі доказів, які не передбачають проведення будь-яких молекулярно-генетичних експертиз. І незважаючи на той факт, що досить довго існувала стала думка та судова практика, що висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства має визначальну роль, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 367/4662/22 змінила кардинально погляди на справи щодо встановлення батьківства, і ось чому. Саме під час розгляду цієї справи Верховний Суд змінив підхід і погляди на процедуру встановлення батьківства, зазначивши, що висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінюванню в сукупності з іншими доказами у справі. Також варто звернути увагу на думку суду, що в разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів (письмові, речові, електронні докази, висновки експертів, показання свідків). Відповідно до наданих заявницею результатів дослідження Висновок молекулярно-генетичного дослідження №49787 від 18.09.2025 проведеною в «ТОВ МАМА ПАПА» між [PERSON] , [INFO] ймовірною тіткою (сестрою батька) та дитини [PERSON] , [INFO] та матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , передбачувана тітка може бути біологічною тіткою дитини ймовірність спорідненості 97,92% Генетичний аналіз був проведений з метою визначення, чи може бути біологічним рідним племінником по батьку. Отримані дані вказують, що згідно з індексом правдоподібності для результатів ДНК- аналізу на встановлення спорідненості, свідчить про те, що тітка по батькові може бути біологічною тіткою, тобто [PERSON] , [INFO] , кровний рідний брат [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, оцінюючи такий доказ, як звіт ДНК про встановлення споріднення від 18.09.2025, суд, з урахуванням інших доказів, зібраних у справі, які проаналізовано судом, з огляду на відсутність спростування такого доказу, або клопотання сторін, що поданий доказ викликає сумнів, вважає його належним та допустимим у межах цієї справи, а тому приймає його до уваги разом з іншими доказами. За таких підстав, оскільки [PERSON] за життя визнав своє батьківство над [PERSON] , що не заперечувалось рідними сестрами [PERSON] та матір`ю дитини, а проведена по справі генетична експертиза підтвердила спорідненість між старшою сестрою [PERSON] ймовірного біологічного батька дитини та дитиною, суд проаналізувавши зазначені вище норми законодавства, визнає наведені докази належними, достовірними та достатніми для встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно їй для оформлення грошової виплати дитині у зв`язку зі втратою годувальника, тобто цей факт має для неї юридичне значення. Задоволення заяви та встановлення в судовому порядку факту батьківства [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно дост.130 СК України є, підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до актового запису про народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved