Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна`та Кумарицею Іванною Миколаївною за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7076123 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року. Згідно з умовами Кредитного договору сума кредиту складає 25000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % на день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 64510 грн. Враховуючи те, що на момент укладення Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 7076123 про надання споживчого кредиту від 16.09.2023 не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних дні з 27.05.2024 по 25.07.2024. Нарахування здійснені відповідно до умов Договору № 7076123 про надання споживчого кредиту від 16.09.2023, за стандартною процентною ставкою 1,99 % в розмірі 29850 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 25000 грн. - тіло кредиту та 39510 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 29850 грн., всього - 94360 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом всіх сторін по справі. Ухвалою суду від 14.01.2025 року замінено найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що кредитний договір укладений між позивачем та відповідачкою за №7076123 від 16.09.2023 року, на думку позивача був укладений за допомогою електронного цифрового підпису, однак жодних належних та допустимих доказів, про те, яким чином ознайомилася відповідачка із даним договором немає, позивач стверджує, що [PERSON] ознайомившись із умовами та правилами на сайті фінансової установи, перейшовши за посиланням https://creditplus.ua/ таким чином підтвердила свою згоду на отримання кредиту та ознайомилася із текстом примірного договору, однак доказів про те, що це був саме цей договір позивач не надає. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення термінів виконання зобов`язань. І суттєвим доказом є те, що на сайті, запропонованому відповідачці розмір відсоткової ставки становить 1 %, однак в самому ж кредитному договорі 1,99 % в день, така невідповідність свідчить про те, що відповідачка була введена в оману щодо реальної відсоткової ставки за користування кредитом. Поряд з цим не наведено жодних обґрунтувань стосовно стягнення ще додаткових процентів у сумі 39 510,00 грн. При цьому позивач констатує той факт, що відповідачка внесла кошти у сумі 4 510,00 грн., 1150,00 грн., 600,00 грн., але куди були зараховані вказані кошти позивач не вказує, однак просить повернути тіло кредиту у сумі 25 000,00 грн. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про неузгодження відсоткових ставок, дана позиція повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17. Щодо стягнення витрат із відповідача на правову допомогу вказала, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої палати Верховного суду справа № 755/9215/15-ц). На противагу вище зазначеному, той обсяг витрат, який зазначений в додатках до позовної заяви, сам характер правовідносин, складність підготовки позову, обсяг виконаної роботи є не співмірним та у випадку задоволення позову підлягає зменшенню. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій зазначає, що беззаперечність права вимоги позивача та доведеність наявної заборгованості належними та допустимими доказами неодноразово підтверджена судовою практикою, в тому числі і в апеляційній інстанції. Станом на день подання відповіді на відзив, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, відповідачу до уваги у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, у межах нового погодженого строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив під час прийняття судового рішення врахувати як орієнтири рішення судів, в тому числі апеляційної інстанції. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без їхньої участі, заперечення проти позову та додаткові письмові пояснення підтримує, в позові просила відмовити, також подала до суду додаткові письмові пояснення, які є аналогічними відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7076123 про надання споживчого кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором А2140, через електронну адресу: [INFO] (п.10 Договору №7076123 від 16.09.2023 року)/а.с.17 зворотний бік/. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. За правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 25000,00 грн., строк кредитування 360 днів, знижена процентна ставка 0,995 % в день, стандартна ставка 1,99 % в день. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, згідно яких позичальника було повідомлено, зокрема, що у разі надання позичальнику кредиту, остання за договором споживчого кредитування зобов`язана буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким [PERSON] ознайомилась та без будь-яких заперечень підписала в електронному вигляді. Крім того, [PERSON] було повідомлено, що орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204100,00 грн. Таким чином, позичальник була повідомлена про загальні витрати, які будуть понесені нею у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою в кредит. Позивач на підтвердження обов`язку щодо надання грошових коштів, надав лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.05.2024 року № 7/4984 про здійснення успішного переказу 16.09.2023 року о 21:55 год. на суму 25000 гривень на катку відповідача № [NUMBER] , номер транзакції 1296909999/а.с.41/. При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того надання грошових коштів, підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 04-06-2025р. №20.1.0.0.0/7-250602/52023-БТ, згідно якого вбачається, що на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАН [NUMBER] ), на яку 16.09.2023 року здійснено переказ коштів в сумі 25000 гривень/а.с.226/. Як встановлено судом, відповідачка порушила визначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, забезпечивши лише часткове погашення заборгованості за нарахованими процентами в сумі 6260,00 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як Клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як Фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором/а.с.152-161/. Відповідно до п. 1.1 Договору Факторингу за цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з копією Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором Факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» склали Акт про те, що на виконання п. 1.2 Договору Факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 16723, після чого від Клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей/а.с.162/. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення/а.с.23/. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 27.05.2024 року, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] , номер кредитного договору № 7076123, сума заборгованості за основною сумою боргу - 25000 грн., сума заборгованості за відсотками - 39510 грн/а.с.79/. Станом на дату укладення Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії Договору кредитного договору № 7076123 від 16.09.2023 року не закінчився. А тому, у межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у період з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року (60 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,99% у сумі 29850 грн. Отже, заборгованість відповідачки [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за порушення виконання кредитних зобов`язань за Договором №7076123 від 16.09.2023 року становить: 94360,00 грн., яка складається з суми кредиту в розмірі - 25000 грн., суми процентів за користування кредитом нарахованих первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» - 39510,00 грн., суми процентів нарахованих ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 29850,00 грн. Відповідно до копії рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25.11.2024 учасник одноосібно вирішив змінити найменування Товариства на: повне найменування українською мовою - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», скорочене найменування українською мовою - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, що відповідачка не була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору та була введена в оману щодо реальної відсоткової ставки за користування кредитом, суд не приймає до уваги, оскільки воно спростовується дослідженими вище доказами. Також на момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталась до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась з усіма умовами такого договору. Крім того, не дивлячись на своє гарантоване право (пп.2 п.4.3 договору) на відмову від договору протягом чотирнадцяти днів з дня його підписання, відповідач користувалась коштами позивача і до нього із відповідною заявою не зверталась. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору та у добровільному порядку ухилялась від сплати заборгованості, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором № 7076123 про надання споживчого кредиту від 16.09.2023 року. Щодо розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано копію Договору про надання правничої допомоги №10/07-2024 від 17 липня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»/а.с.34-35/, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1652205 від 17 липня 2024 року/а.с.24/, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18 вересня 2020 року/а.с.40/, копію додаткової угоди №1 до Договору №17/07-2024 про надання правової допомоги від 17.07.2024 року/а.с.175/, рахунок на оплату по замовленню №3573/18/07 від 18 липня 2024 року/а.с.25/ Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, суд вважає, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved