Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Щербатий Р.Р., звернулася до суду із позовом до [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою місця проживання її матері [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] , оскільки останній фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та ігнорує звернення позивача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання їх спільної дитини, яка взагалі не має зареєстрованого місця проживання в Україні. Окрім того просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2024 року у цивільній справі № 703/450/24. У шлюбі в сторін народилась дитина, а саме донька - [PERSON] , [INFO] . З початком введення в Україні військового стану, з метою збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, забезпечення її якнайкращих інтересів, а також з огляду на реальну небезпеку, пов`язану з розташуванням в безпосередній близькості до зони активних бойових дій, позивачем було ухвалено рішення про тимчасовий виїзд малолітньої (на той час дитині було менше 1 місяця) [PERSON] за межі території України. У зв`язку з тимчасовим виїздом позивачки разом із малолітньою дитиною за межі України у період дії воєнного стану, спричиненого збройною агресією російської федерації, позивачка була фактично позбавлена можливості своєчасно вирішити питання щодо реєстрації місця проживання дитини на території України. На сьогоднішній день, малолітня дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір?ю [PERSON] - позивачкою по справі, за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, що належить [PERSON] , який є дідом позивачки по лінії матері, за відсутності заперечень останнього. При цьому позивач стверджує, що батько дитини - відповідач по справі [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків. На теперішній час малолітній [PERSON] виповнилось три роки, та постало питання щодо забезпечення права дитини на освіту. У зв`язку з цим виникла об`єктивна необхідність у забезпеченні регулярного відвідування дошкільного навчального закладу. Водночас для прийому до закладу дошкільної освіти необхідно надати довідку про місце реєстрації дитини. Окрім того, наявність зареєстрованого місця проживання дитини забезпечує можливість доступу до медичного обслуговування, соціального захисту, участі в різних державних програмах підтримки дітей та сімей з дітьми, а також є підставою для оформлення відповідної документації в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах та організаціях. Однак у реєстрації місця проживання дитини за вищевказаною адресою позивачці було відмовлено через відсутність згоди на це батька дитини - [PERSON] . При цьому відповідач не виявляє жодної ініціативи до конструктивного діалогу, не відреагував на звернення позивача, не прибув у визначений день до Центру надання адміністративних послуг та не надав письмової нотаріально засвідченої згоди на реєстрацію місця проживання дитини, чим фактично самоусунувся від вирішення питання, яке безпосередньо стосується реалізації прав та інтересів малолітньої дитини. Стверджує, що така пасивна поведінка відповідача свідчить про його небажання брати участь у вирішенні важливих питань, що стосуються життєдіяльності та законних інтересів малолітньої дитини На підставі викладеного позивач просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Ухвалою судді від 21 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в порядку витребування доказів зобов`язано останню надати висновок щодо доцільності надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив, третій особі - для надання письмових пояснень. Ухвалою суду від 13 серпня 2025 року клопотання представника позивача задоволено. Замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Підготовче судове засідання відкладено на 04 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 вересня 2025 року. 15 вересня 2025 року судове засідання було відкладено на 08 жовтня 2025 року в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. У судове засідання 08 жовтня 2025 року сторони не з`явились. У поданій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, проти винесення заочного рішення заперечень не висловив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення судової повістки та адресою його зареєстрованого місця проживання. Ця обставина підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву не надходив. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання також не з`явився, однак 02 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» направив до суду письмові пояснення, в яких зауважив, що позивачем у позовній заяві вказано, що спір між нею та батьком, [PERSON] , стосовно місця проживання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відтак вказав на відсутність необхідності надання висновку про доцільність надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини в даній справі. Заперечень проти позову у вказаних письмових поясненнях третьої особи не наведено. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, викладеною в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/450/24 від 14 березня 2024 року, яке набрало законної сили 16 квітня 2024 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.14). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.12). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 липня 2025 року вбачається, що головним державним виконавцем ВДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубовенком Р.О. 02 липня 2025 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання судового наказу виданого 03 квітня 2025 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області по справі №359/2911/25, 2-н/359/367/2025, яким з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 березня 2025 року до дня досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с.15). Позивач стверджує, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, що належить її діду по материнській лінії - [PERSON] , за згодою останнього. Відсутність зареєстрованого місця проживання дитини на території України обумовлено тим, що невдовзі після народження дитини, в зв`язку із збройною агресією РФ проти України, в Україні було оголошено військовий стан. Відтак, з метою збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, забезпечення її якнайкращих інтересів, а також з огляду на реальну небезпеку, пов`язану з розташуванням в безпосередній близькості до зони активних бойових дій, позивачем було ухвалено рішення про тимчасовий виїзд малолітньої (на той час дитині було менше 1 місяця) [PERSON] за межі території України. У зв`язку з тимчасовим виїздом позивачки разом із малолітньою дитиною за межі України у період дії воєнного стану, спричиненого збройною агресією російської федерації, позивачка була фактично позбавлена можливості своєчасно вирішити питання щодо реєстрації місця проживання дитини на території України. Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталась до батька дитини з проханням надати згоду на реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання, однак не отримала такої згоди. (а.с.16-17). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ст.ст. 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку Згідно частинами 1, 2 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як передбачено частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з частиною 3 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Реєстрація місця проживання малолітньої дитини має значення не лише для забезпечення її права на дошкільну освіту, а є необхідною умовою реалізації низки інших основоположних прав дитини. Зокрема, наявність зареєстрованого місця проживання дитини забезпечує можливість доступу до медичного обслуговування, соціального захисту, участі в різних державних програмах підтримки дітей та сімей з дітьми, а також є підставою для оформлення відповідної документації в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах та організаціях. Таким чином, оформлення реєстрації місця проживання дитини є не лише обов`язком батьків, передбаченим законодавством, але й ключовим елементом реалізації гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод дитини Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до пункту 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою КМУ від 07.02.2022 р. №265 (далі - Порядок) «у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти». Пунктом 16 Порядку передбачено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Відповідно до пункту 33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена Пунктом 3 статті 5 Закону України від 05.11.2021 № 1871-ІХ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за 7 згодою іншого з батьків або законних представників. Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання матері, безумовно, суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Малолітня донька сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , на день розгляду справи не досягла 10-річного віку, її батьки розірвали шлюб і проживають окремо, отже місце проживання дитини має бути зареєстроване за місцем проживання одного з батьків. Позивачка проживає в будинку [ADDRESS] . Означений будинок перебуває у власності [PERSON] (а.с. 68,69), який, за твердженням позивача, є її дідом по материнській лінії, відповідно, прадідом малолітньої дитини. Малолітня [PERSON] фактично проживає разом з позивачкою за вказаною адресою. [PERSON] письмово надав згоду на реєстрацію у належному йому житловому будинку як своєї правнучки [PERSON] , так і її матері - позивачки у справі [PERSON] . У тексті письмової згоди зазначено: «…цим підтверджую, що надаю згоду на реєстрацію місця проживання моєї правнуки, [PERSON] , [INFO] , у вказаному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини - моя внучка, [PERSON] , яка є позивачкою у справі про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди батька, також у подальшому буде зареєстрована за цією ж адресою разом з дитиною (а.с. 21). Судом не отримано відомостей про наявність спору між батьками про визначення місця проживання дитини. Згідно з частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи те, що малолітня [PERSON] постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , проте не зареєстрована за адресою свого проживання, спір між батьками про її місце проживання відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, отримати згоду батька на реєстрацію дитини позивачка не може внаслідок об?єктивних обставин, відтак, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини слід надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою місця проживання її матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . При цьому реєстрація дитини за фактичним місцем проживання відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме прав інших учасників сімейних відносин. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, відтак відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. за подачу позовної заяви. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved