Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У вересні 2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №02525-01/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписані у порядку, визначеному ст. 12\~ЗУ «Про електронну комерцію». 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги відповідно до реєстру боржників. Згідно реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №02525-01/2024 у розмірі 20400,00 грн, з яких: 5100,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15300,00 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, 08.01.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №7455700 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписані у порядку, визначеному ст. 12\~ЗУ «Про електронну комерцію». 27.09.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступає ТОВ «ЄАПБ» належні йому права вимоги відповідно до реєстру боржників. Згідно Реєстру боржників від 27.09.2024 до договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №7455700 у розмірі 9600,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6600,00 грн - заборгованість за відсотками. За наведених обставин просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у сумі 30000,00 грн та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області 09.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань не заявляв. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №02525-01/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», який [PERSON] підписав за допомогою одноразового ідентифікатора W8503. Відповідно до умов договору ТОВ «Аванс Кредит» надав відповідачу кошти у кредит на суму 5100,00 грн на строк 120 днів, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за ставкою 2,50 % в день. Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував 03.01.2024 грошові кошти в сумі 5100,00 грн на банківську картку відповідача. Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.05.2024 за відповідачем рахується заборгованість у сумі 20400,00 грн, з яких: 5100,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15300,00 грн - заборгованість за відсотками. 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги відповідно до реєстру боржників. Згідно реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №02525-01/2024 у розмірі 20400,00 грн, з яких: 5100,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15300,00 грн - заборгованість за відсотками. Також встановлено, що 08.01.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №7455700 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписані у порядку, визначеному ст. 12\~ЗУ «Про електронну комерцію», який [PERSON] підписав за допомогою одноразового ідентифікатора С5240. Відповідно до умов договору ТОВ «Аванс Кредит» надав відповідачу кошти у кредит на суму 3000,00 грн на строк 360 днів, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за ставкою 2,20 % в день. Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував 08.01.2024 грошові кошти в сумі 3000,00 грн на банківську картку відповідача. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.09.2024 за відповідачем рахується заборгованість у сумі 9600,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6600,00 грн - заборгованість за відсотками. 27.09.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступає ТОВ «ЄАПБ» належні йому права вимоги відповідно до реєстру боржників. Згідно Реєстру боржників від 27.09.2024 до договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №7455700 у розмірі 9600,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6600,00 грн - заборгованість за відсотками. Правильність розрахунків наданих первісним кредитором щодо боргу за тілом кредиту та відсотками, ніким не оспорюються, такі розрахунки не викликають у суду сумнівів щодо їх правильності, а тому беруться судом до уваги. За змістом статті 11\~ЦК України підставами\~виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203\~ЦК України). Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин\~є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207\~ЦК України правочин\~вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає\~визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638\~ЦК України договір\~вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055\~ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215\~ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055\~ЦК України). Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами\~статей 12, 81 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд констатує, що у даному випадку кредитні договори підписані [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори між кредиторами та відповідачем не були би укладені. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21); від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак, оскільки договір між сторонами був укладений у електронній формі, у такому договорі сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, то між сторонами виникли кредитні зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи із приписів п. 1 ч. 1ст. 512\~ЦК України кредитор\~у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тоді як ст. 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно вимог ч. 1ст. 516\~ЦК України заміна\~кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Внаслідок укладення договорів про відступлення прав вимоги до позивача перейшли права кредитора за вказаними вище кредитними договорами, і такий вправі вимагати повернення кредитних коштів через неналежне виконання зобов`язань за кредитними договорами. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитних договорів виникла заборгованість на загальну суму 30000,00 грн, то таку слід стягнути з нього на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3028,00 грн, сплачений останнім при пред`явленні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved