Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У липні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси за підсудністю з Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Владком Романом Олеговичем до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~01875-05/2024 від 02.05.2024 в розмірі 49\~500 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, позивач звернувся з цим позовом до суду. У відзиві на позов відповідач заперечив проти його задоволення. Зазначив, що позивачем не доведено факт підписання кредитних договорів в електронній формі саме відповідачем, а також факт перерахування кредитних коштів первинними бухгалтерськими документами на його платіжну картку. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 21.07.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Ухвалою суду від 09.09.2025 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. У судове засідання, 02.10.2025, учасники справи, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Відтак, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами. Обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов такого висновку. 02.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~01875-05/2024 в електронній формі, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 15\~000 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 120 днів, розмір денної процентної ставки 1,5\~%. 29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №\~01.02-26/24 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №\~01875-05/2024 від 02.05.2024. Позивач зазначає, що первісний кредитор за вказаним кредитним договором свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірах, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав, тіло кредиту та нараховані проценти не повернув. Мотиви прийнятого рішення Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи. Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). З аналізу позову та долучених до нього документів випливає, що між відповідачем та первісними кредиторами були укладені кредитні договори. У подальшому, на підставі договорів факторингу, право вимоги за цими договорами передано позивачу. З цього приводу суд зазначає, що позивачем не надано до суду належних доказів факту перерахування кредитодавцем кредитних коштів на платіжну картку саме позичальника. Інформація з банку емітента платіжної картки щодо належності картки відповідачу та руху коштів за нею не надано. Інших первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт перерахування коштів саме кредитодавцем на платіжну картку саме відповідача до суду також не надано. Разом з цим позивачем не доведено, що саме відповідачем укладався кредитний договір шляхом його підписання в електронній формі одноразовим ідентифікатором із використанням мобільного терміналу із SIM-карткою мобільного оператора з номером відповідача. Відповідно до ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed