Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 72348,88 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 21 лютого 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №437768-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» 21 лютого 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №437768-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Також, ТОВ «Бізнес Позика» направлено Зінчук В.Я. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8448. Таким чином, 21 лютого 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №437768-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Також, 05 квітня 2023 року, 22 червня 2023 року, 25 серпня 2023 року, 30 листопада 2023 року, 01 лютого 2024 року, 04 квітня 2024 року, 13 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7 до Договору №437768-КС-006 про надання кредиту. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надало Позичальнику кредит в сумі 15000,00 гривень. Відповідно до умов Додаткових угод сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в нових редакціях. Зазначає, що відповідач [PERSON] частково здійснила оплату за договором на загальну суму 54390,21 гривень. Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань не виконала, станом на 28 травня 2025 року утворилась заборгованість за Договором №437768-КС-006 про надання кредиту, в розмірі 72348,88 гривень, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту -12944,71 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 59404,17 гривень; суми прострочених платежів за штрафами - 0,00 гривень суми прострочених платежів за комісією - 0,00 гривень. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за договором №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року у розмірі 72348,88 гривень та судові витрати по сплаті судового збору. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 24 червня 2025 року витребувано від Акціонерного товарситва комерційний банк «ПриватБанк» письмові докази. Протокольною ухвалою суду від 21 серпня 2025 року судове засідання відкладено на 09 жовтня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача Памірський М.А. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій 09 жовтня 2025 року заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 21 лютого 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №437768-КС-006 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 23-27). Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» (надалі - Правила). Відповідно до п. 2.2., 2.3. договору тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 16 тижнів. Згідно з п. 2.4., 2.5. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,19510625, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; комісія за надання кредиту: 2250,00 гривень. Відповідно до п. 2.7. договору термін дії договору: до 13 червня 2023 року. Згідно з п. 3.5. договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. 2) у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом. 3) у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. Відповідно до п. 7.10. договору технологія (порядок) укладання договору: договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Відповідно до копії анкети клієнта [PERSON] було зазначено інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту 15000,00 гривень, дата отримання кредиту 21 лютого 2023 року, електронна адреса позичальника [INFO] , фінансовий номер телефону позичальника [NUMBER] , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (а.с. 85). Крім того, відповідачкою [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору №437768-КС-006 від 21 лютого 2023 року, з якого вбачається, що тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту 15000,00 гривень, строк кредитування 16 тижнів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, процентна ставка - фіксована, загальні витрати за кредитом 16520,00 гривень, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 31520,00 гривень, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 17795,72% (а. с. 20-21). Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом. Уклавши договір, підтвердила, що ознайомилася, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання споживчих кредитів (а.с. 87-96). На підтвердження укладення договору №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 21 лютого 2023 року о 09:01:58 клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 77 зворот). Одноразовий ідентифікатор UA-8448 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 21 лютого 2023 року о 09:33:26 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-8448 в особистому кабінеті. Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com. Згідно з платіжним дорученням ТзОВ «ПрофітГід» №049a9636-b1ba-11ed-b82a-000c29d57ed2, [PERSON] перерахувалися кредитні кошти в сумі 15000,00 гривень на номер платіжної картки № [NUMBER] о 09:39:48 21 лютого 2023 року (а.с. 86). На виконання ухвали суду від 24 червня 2025 року про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» надав лист та виписку по рахунку за період з 21 лютого 2023 року по 10 квітня 2025 року, з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту№ [NUMBER] . Із виписки по рахунку вбачається, що 21 лютого 2023 року здійснено переказ коштів на суму 15000,00 UAH. Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Крім того, між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткові угоди до Договору №437768-КС-006 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», якими термін дії договору продовжувався. 13 червня 2024 року укладено Додаткову угоду №7 до Договору №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року відповідно до якої термін дії договору продовжено до 10 квітня 2025 року. Згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] за договором №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року, станом на 28.05.2025 року загальний розмір заборгованості за договром становить 72348,88 гривень, яка складається з 12944,71 гривень- заборгованість за кредитом; 59404,17 гривень - заборгованості за відсотками (а.с. 19). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 30 травня 2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Бізнес Позика» за договором №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року становить 72348,88 гривень, що складається із заборгованості за кредитом -12944,71 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 59404,17 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , з метою виконання умов договору, здійснила часткову оплату суми кредиту в розмірі 54390,21 гривень, з яких 2055,29 гривень погашення заборгованості за кредитом, 50084,92 гривні погашення відсотків за користування, 2250,00 гривень погашення комісії, що відображено у розрахунку заборгованості. Однак, повністю грошового зобов`язання відповідач перед позивачем не виконала. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений 21 лютого 2023 року [PERSON] договір із ТзОВ «Бізнес Позика», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 21 лютого 2023 року року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] . Договору №437768-КС-006 про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com. У справі також встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб [PERSON] . Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надала доказів сплати нею зазначеної суми в повному розмірі. Оскільки відповідач не довела, що сплатила за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 15000,00 гривень, яка нею частково сплачена в сумі 2055,29 гривень, що жодним чином не спростовано відповідачкою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 12944,71 гривень тіла кредиту. Окрім тіла позики позивач просить стягнути проценти за користування коштами. Судом встановлено, що 21 лютого 2023 року відповідачці було надано кредит у сумі 15000,00 гривень зі сплатою процентів за відсотковою ставкою 1,19510625%, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитом станом на 30 травня 2025 року. Умовами договору передбачено, що строк на який надається кредит - 16 тижнів (п. 2.3. Договору). Строк дії договору: до 13 червня 2023 року (п. 2.7. Договору). Надалі Додатковими угодами термін дії договору №437768-КС-006 було продовжено до 10 квітня 2025 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року, проценти нараховано позивачем до 10 квітня 2025 року (включно), тобто, в межах строку кредитування за відсотковою ставкою 1,19510625%. Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Таким чином, укладаючи 21 лютого 2023 року договір надання грошових коштів у позику, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, строк кредитування якого був продовжений додатковими угодами після набрання чинності Законом №3498-ІХ до 10 квітня 2025 року, позивач мав право визначати денну проценту ставку у розмірі 1,19510625 % протягом 240 днів, тобто до 20 серпня 2024 року включно. Максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% на день починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №437768-КС-006 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року, проценти, нараховані позивачем за відсотковою ставкою 1,19510625% за період з 21 лютого 2023 року до 20 серпня 2024 року включно, становлять 23359,07 гривень. З урахуванням вищевикладеного, суд здійснив перерахунок відсотків з врахуваням відсоткової ставки 1% в день за період з 21 серпня 2024 року по 10 квітня 2025 року. Так, за період з 21 серпня 2024 року по 10 квітня 2025 року відсотки складають: 12944,71 х 1% х 233 днів = 30161,17 гривень. Відтак, заборгованість за відсотками складає 53520,24 гривень (23359,07 +30161,17). Отже, станом на 10 квітня 2025 року заборгованість за тілом кредиту становить 12944,71 гривні, заборгованість за відсотками - 53520,24 гривень (12944,71+53520,24), всього - 66464,95 гривень. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стороною відповідача не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого розрахунку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2225,39 гривень (66464,95 х 2422,40 /72348,88).

Outcome: partial