Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду через свого представника - Тараненка Артема Ігоровича з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань за кредитним договором № 748060405 від 08.02.2023 року на загальну суму 29 469,34 грн, яка складається з наступного: 5 700,00 грн - заборгованість по кредиту; 23 769,34 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Також позивач просить стягнути судові витрати, що складаються з судового збору - 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу - 7 000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 08.02.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 748060405 на суму 5 700,00 грн. Відповідачка не виконала умови договору щодо порядку повернення кредитних коштів і в неї виникла заборгованість. 28.11.2018 року між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 30.10.2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] . Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без їх участі, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечують. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідачку було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем її реєстрації. Адресована кореспонденція повернулось із зазначенням: «адресат відмовився». Відтак, відповідачка вважається належним чином повідомлена про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідачки не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, зі згоди позивача, та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 23.07.2025 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М. цивільну справу направлено на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області за підсудністю. 20.08.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 25 вересня 2025 року на електронну пошту суду від представника АТ «Універсалбанк» надійшла запитувана інформація. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 08.02.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 748060405, у формі електронного документа з використанням електронного підпису.Електронний підпис одноразовий ідентифікатор MNV4N6T6 відправлено 08.02.2023 21:49:44 на номер телефону [NUMBER] відповідачки та введено нею 08.02.2023 21:52:06. Введення позичальником одноразового ідентифікатора у відповідне поле в особистому кабінеті на сайті кредитодавця є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору та паспорту споживчого кредиту сума (загальний розмір) кредиту становить 5 700,00 грн; орієнтовна дата повернення - 10.03.2023 року з можливістю продовжити строк; Тип процентної ставки - фіксована; Позичальнику надавався дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Відповідно до договору загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3591 грн 00 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. На момент укладення кредитного договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 10.03.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до кредитного договору загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку визначеному в самому договорі. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та 08.02.2023 року перерахував відповідачці, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі - 5 700,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Що підтверджується довідкою та письмовими поясненнями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23.05.2025 року. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. Тобто, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). А тому позивач, просив витребувати в АТ «Універсал банк» докази, які містять банківську таємницю та підтверджують факт переказу коштів на банківську карту відповідача. 25.09.2025 року АТ «Універсал банк» надіслав суду запитувану інформацію, яка підтверджує, що на ім`я [PERSON] банком була емітувана платіжна картка [NUMBER]. Додатково надано виписку по особовому рахунку за період 08.02.2023-13.02.2023 року, яка містить зарахування 08.02.2023 року на суму 5 700,00 грн. Також зазначено номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вищевказаною платіжною карткою та який є саме фінансовим номером [PERSON] . Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування коштів на рахунок відповідача. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідача наданою первісним позивачем, з 08.02.2023 року по 11.04.2023 року відображено фактичне нарахування відсотків за весь період користування кредитом, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. Розрахунок здійснено на підставі визначеної договором процентної ставки. Відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору та відповідно до розрахунку в неї сформувалась заборгованість в загальній сумі 14 521,66 грн, що складається із: 5 700,00 грн - заборгованість по кредиту; 9 026,52 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. 28.11.2018 року між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідача наданою товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», з 11.04.2023 року по 20.12.2023 року відображено фактичне нарахування відсотків за весь період користування кредитом, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. Розрахунок здійснено на підставі визначеної договором процентної ставки. Відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору та відповідно до розрахунку в неї сформувалась заборгованість в загальній сумі 29 469,34 грн, що складається із: 5 700,00 грн - заборгованість по кредиту; 23 769,34 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. 30.10.2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] . Позивач зазначає, що у період відступлень права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у Реєстрах прав вимог (Реєстрі боржників). Витяги з кожного Реєстру прав вимог (Реєстру боржників) відповідно до якого відступалося право вимоги по Кредитному договору, які додані до позовної заяви. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 08.02.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 748060405. [PERSON] не виконала умови кредитного договору і станом на момент подання позову її заборгованість перед позивачем, складає 29 469,34 грн. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачка не надала, в тому числі ним не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Оскільки, на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про виконання свого зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, додаткова угода до нього № 25770693701 від 30.05.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги 29/05/25-01 від 29.05.2025, копія довіреності та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивача. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн 00 коп. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 19092 від 23.06.2025 року про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved