Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 06.01.2023 вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останнього року вони з відповідачем спільно не проживають, їх син проживає разом з нею та при цьому відповідач участі в матеріальному утриманні дитини не бере. Зазначає, що син перебуває на її повному матеріальному утриманні, яке їй самостійно важко забезпечити, так як вона не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу і при цьому на її утриманні перебуває її дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач є військовослужбовцем та має стабільний, регулярний дохід. Посилаючись на\~те,\~що відповідач,\~будучи працездатним,\~ухиляється від\~належного утримання\~сина та\~її,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~аліменти на\~утримання дитини\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та в\~розмірі 1/5 доходу щомісячно на своє утримання до досягнення сином повноліття. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Вказаною ухвалою витребувано відомості про місце роботи та заробітну плату відповідача. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 06.01.2023 та їхнє подружжя має сина [PERSON] , який народився [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка з дитиною, а також відповідач проживають роздільно і відповідач участі в матеріальному утриманні дружини та дитини не бере. З трудової книжки позивачки встановлено, що на даний час вона не працевлаштована, а з довідки Управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради Рівненської області №1086 від 12.05.2025 встановлено, що позивачка перебуває на обліку у зазначеному управління та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Водночас, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що на утриманні позивачки перебуває і її дочка [PERSON] , яка народилась [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК\~України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 2563 гривні. Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років, яким є син сторін у справі становить 2563 грн. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 \~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком малолітнього [PERSON] , [PERSON] його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання сина від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в його утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати сина, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та ним таких доказів не надано. Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців та те, що відповідач отримує дохід у військовій частині [NUMBER] , який протягом січня-червня 2025 року становив 674241,80 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною другою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. В судовому засіданні встановлено, що син сторін у справі не досяг трирічного віку та проживає з позивачкою. Водночас, відповідач не надав доказів утримання ним дружини. Отже суд приходить до висновку, що відповідач будь-яку участь в матеріальному утриманні дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку не надає, хоча має можливість це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою, працевлаштований та отримує дохід. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання [PERSON] суд вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 1/5 частини від заробітку відповідача та бере до уваги, що в цьому випадку загальний розмір стягнення аліментів не перевищуватиме 1/2 частину доходу відповідача, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження". При цьому судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін та те, що позивачка не має можливості працювати, оскільки займається доглядом за малолітнім сином та має на утриманні ще одну дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частини доходу щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку. Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 14.07.2025, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Також, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі ст.84, 180-184, 188, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved