Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду через свого представника адвоката Фрідмана В.Б., із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 14 лютого 2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року лютого місяця 14 числа зроблено відповідний актовий запис №2, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого Вищетарасівською сільською радою Томаківського району 14 лютого 2007 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Позивачка та відповідач більш ніж 10 років живуть окремо та не мають спільного побуту, не спілкуються, живуть своїм окремим життям та своїми інтересами. Відповідач зовсім не цікавиться її життям, не телефонує, не шукає зустрічі та живе своїм власним життям. Це остаточно вплинуло на її рішення, на її відношення до відповідача та на їх подружні відносини, бо прийшло розуміння, що вони фактично чужі один для одного люди, та те що їх сім`я фактично вже давно припинила своє існування, та те, що повернення до попередніх відносин вже не можливе, а отже збереження шлюбу є неможливим. Вважає, що зберегти шлюб, укладений нею та відповідачем [PERSON] неможливо. Між ними вже давно нема довірчих відносин, вони мають різні погляди на життя та мають різний світогляд. Шлюб існує лише формально та на її погляд, його збереження не відповідає інтересам жодної із сторін. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має намірів. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. У своїй заяві представник позивача адвокат Фрідман В.Б. просить розглянути справу за своєї відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та судовою повісткою про виклик повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Долучена до матеріалів справи довідка, видана Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради №72 від 29.08.2025 року, підтверджує той факт, що громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Отже, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що сторони 14 лютого 2007 року уклали шлюб, відповідний актовий запис №2, місце державної реєстрації: Вищетарасівська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 14 лютого 2007 року Вищетарасівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області. У позовній заяві позивач зазначає, що вони з відповідачем більш ніж 10 років живуть окремо та не мають спільного побуту, не спілкуються, живуть своїм окремим життям та своїми інтересами. Відповідач зовсім не цікавиться її життям, не телефонує, не шукає зустрічі та живе своїм власним життям, що остаточно вплинуло на її рішення та відношення до нього, на їх подружні відносини. Вважає, що вони фактично стали чужі один для одного, їхня сім`я фактично вже давно припинила своє існування, повернення до попередніх відносин не можливе, а отже збереження шлюбу є неможливим. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не спростував позовні вимоги. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень\~частини третьої\~та четвертої\~ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини.\~Примушування до\~припинення шлюбних\~відносин,\~примушування до\~їх збереження\~є порушенням\~права дружини,\~чоловіка на\~свободу та\~особисту недоторканість\~і може\~мати наслідки,\~встановлені законом. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України,\~позов про\~розірвання шлюбу\~може бути\~пред`явлений одним\~з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує\~позивач в\~позовній заяві\~ шлюб\~з відповідачем\~фактично припинено,\~носить лише\~формальний характер,\~примирення неможливе,\~а спроби\~зберегти сім`ю\~недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що сторони фактично не проживають разом, також не бажають відновити шлюбні відносини, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved