Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Акціонерне товариство Страхова компанія «Країна» (далі - АТ СК «Країна») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 16 333,86 грн. в порядку регресу, яке було виплачене позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача, а також відшкодування судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.04.2021 року о 18 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольцвагенс», державний номерний знак [NUMBER] , на пр-ті Гагаріна, 7, в м. Києві, під час перестроювання не надав перевагу у русі автомобілю «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , та здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, після чого [PERSON] залишив місце ДТП. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі № 755/7619/21 відповідача визнано винним у вчиненні ДТП від 02.04.2021 року за ст. 124 та за ст. 122-4 КУпАП. Автомобіль «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було застраховано в ТОВ «СК «Віді-Страхування» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № VZ0009. На підставі заяви власника автомобіля «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , Рахунків та страхових актів страховиком ТОВ «СК «Віді-Страхування» здійснено на користь потерпілого виплату страхового відшкодування, та за заявою ТОВ «СК «Віді-Страхування» позивачем здійснено погашення страхового відшкодування на рахунок ТОВ «СК «Віді-Страхування» у розмірі 16 333,86грн. Однак, відповідно до постанови суду відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду та після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди, тому позивач звернувся з даним позовом у порядку регресу до відповідача відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів». 10 вересня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що [PERSON] 02.04.2021 року о 18 год. 40 хв., в м. Києві по проспекту Гагаріна, 7, керуючи транспортним засобом «Фольцваген», державний номерний знак [NUMBER] , під час перестроювання не надав перевагу транспортному засобу «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в смузі в яку він мав намір перестроїтися та здійснив з ним зіткнення в результаті якого дані авто отримали механічні пошкодження, після чого місце події залишив не викликавши та не дочекавшись приїзду поліції. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 «б», 13.1, 10.3, 2.10 Правил дорожнього руху України. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року у справі № 755/7619/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 02.04.2021 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, оскільки [PERSON] під час руху допустив порушення п.п. 2.3 «б», 13.1, 10.3, 2.10 Правил дорожнього руху. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03.06.2020 року. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 06.03.2023 року автомобіль «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано ТОВ «СК «Віді-Страхування» відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № VZ0009 від 21.02.2019 року. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 06.03.2023 року автомобіль «Фольцваген», державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано в АТ СК «Країна» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №1132100 строком дії до 01.03.2022 року. 20.04.2021 року власником автомобіля «Сітроєн», державний номерний знак [NUMBER] , подано до страховика ТОВ «СК «Віді-Страхування» повідомлення-заяву на виплату страхового відшкодування. На підставі Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, рахунку від 20.04.2021року, Страхового акту № 9190 від 23.04.2021 року, ТОВ «СК «Віді-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 18 933,86 грн. 14.06.2021 року у порядку суброгації заявою ТОВ «СК «Віді-Страхування» звернулось до страховика винної у ДТП особи АТ СК «Країна» із заявою про відшкодування завданої [PERSON] шкоди. На підставі страхового акту від 04.08.2021 року та платіжного доручення № 25330 від 10.08.2021 року АТ СК «Країна» здійснило відшкодування на користь ТОВ «СК «Віді-Страхування» страхової виплати у розмірі 16 333,86 грн. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються правилами статтями 1191 ЦК України та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За таких обставин, суд вважає, що позивачем АТ СК «Країна» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16 333,86 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, підлягає до задоволення. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved