Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 31.10.2024 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява [PERSON] до Херсонської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , [INFO] .При житті [PERSON] , склала заповіт посвідчений 12.03.2019 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю. Відповідно до Заповіту все майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, і на те, що за законом матиме право, в тому числі квартиру [ADDRESS] заповідано позивачу, [PERSON] , [INFO] (копія додається). Маючи намір прийняти спадщину , в червні 2024 року позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Другої Херсонської нотаріальної контори , проте , у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини( шість місяців). Разом з тим позивачу було роз`яснено , що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом , у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись зі вказаною позовною заявою до суду. Від представника відповідача Херсонської міської ради Херсонської області відзив на позовну заяву не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 15.11.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Пояснення учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилась ,подала до суду заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Херсонської міської ради Херсонської області , подав заяву , в якій просив розглядати справу без його участі, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №1625 та видано свідоцтво Серії [NUMBER] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції .Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємицею за заповітом , що встановлено з матеріалів справи. Листом Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 14 червня 2024 року , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. З матеріалів справи встановлено , що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення. Так, у відповідності дост.1217\~ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост.1222 ч.1\~ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки та звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, на що отримала відмову у зв`язку з пропуском строку. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що у період встановлений законом для прийняття спадщини за заповітом є введення на території України воєнного стану, тимчасову окупацію, вважає, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню. 04.03.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Пленум Верховного Суду України в п. 24постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.76\~ЦПК України\~докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалість три місяці за дати набрання рішенням законної сили. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved