Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача демонтувати самовільно добудовану стіну з дверима у коридорі загального користування. Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира [ADDRESS] має чотири кімнати та перебуває у спільній частковій власності позивача, відповідача та інших осіб. Так, [PERSON] є власником 26/100 частин. Відповідач [PERSON] є власником двох кімнат квартири. Віповідач здійснила будівельні роботи з реконструкції квартири: за рахунок приєднання приміщення коридору загального користування розміром 1.26 м х 2,30 м у свою власність. Добудована стіна з металевими дверима в коридорі загального користування здійснює перешкоди позивачу. У зв`язку з цим позивачу, як співвласнику квартири, чиняться перешкоди шляхом самовільного зайняття відповідачем частини коридору загального користування, оскільки фактичне зменшення відповідачем площі місць загального користування обмежує позивача як співвласника багатоквартирного будинку у можливості користування спільним майном. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 14.03.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.04.2025 надійшов відзив на позов. Ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 30 хвилин 21.05.2025, яке неодноразово відкладалось. Задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Позиція позивача та його представника У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, визначених у позові. Позивач, зокрема, зазначив, що станом на 31.10.2024 дверей і перегородки в коридорі загального користування не було. Раніше була дерев`яна перегородка, однак відповідач встановили капітальну перегородку, металеві двері, через це він обмежений у можливості вільно заносити великогабаритні речі до своєї кімнати. Позиція відповідача та її представника. Відповідач [PERSON] заперечила проти позову, звернулась до суду із відзивом, в якому просила в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. У судовому засіданні пояснила, що 28.11.2020 їй перейшло у власність 46/100 частин квартири [ADDRESS] , і там вже була перегородка і двері. В минулому році двері вона замінила, ніхто із сусідів не мав претензій, поки [PERSON] не придбав кімнату, хоч він там не проживає. Перегородка була зроблена з блоків, гіпсу. Представник відповідача, адвокат Плетень С.Ю., у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що ще до укладення договору дарування частини квартири на користь [PERSON] , станом на 20 листопада 2020 року, ТОВ «Агентство нерухомості «Аннастейшен» було виготовлено технічний паспорт на 46/100 частин квартири [ADDRESS] . На плані квартири зображено 2 кімнати, які належать відповідачці та відповідають її частці, а також наявну у коридорі перегородку біля зазначених кімнат. Зазначена перегородка була встановлена ще до того, як відповідачка набула у власність частку у даній квартирі. А тому доводи позивача про те, що ця перегородка була встановлена без згоди інших співвласників, в тому числі й [PERSON] є безпідставною, бо на час її встановлення, він не мав відношення до вказаної квартири. Представник наголосила, що [PERSON] належить 46/100 частин від загальної площі квартири, тобто 33,26 кв. м, в тому числі й 3,2 кв. м коридору, тоді як перегородка відокремлює лише 2,78 кв. м, відтак [PERSON] користується площею квартири, яка відповідає її частці у власності. Встановлені судом обставини [PERSON] є власником 26/100 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 31.10.2024 та витягом з державного реєстру речових прав. До складу квартири входить: кімната - 12,8 кв. м; кімната - 10,1 кв. м; кімната - 16,8 кв. м; кімната - 13,9 кв. м; кухня - 6,5 кв. м; ванна кімната - 2,6 кв. м; коридор - 9,6 кв. м. Загальна площа квартири 72,3 кв.м; житлова площа квартири - 53,6 кв. м (а.с.9-11). [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири від 08.11.2020 є власником 46/100 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.34-36) та договором дарування частини квартири (а.с.44-46). Відповідно до плану квартири, що зазначений в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] від 14.08.2006 та договору дарування від 31.10.2024 у квартирі зазначений лише один суцільний коридор спільного користування площею 9.6 кв. м (а.с.12-13). 20 листопада 2020 року ТОВ «Агентство нерухомості «Аннастейшен» на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на 46/100 частин квартири [ADDRESS] . На плані квартири зображено 4 кімнати, при цьому лише у двох з них визначена площа, а також зображено, що коридор складається з двох частин, відокремлених перегородкою з дверима: одна частина 9,6\~кв.\~м та\~інша частина\~з параметрами\~2,3\~м*1,21\~м,\~що згідно\~з експлікацією\~становить 3,2\~кв.\~м (а.с.47-49). Відповідно до плану квартири, що зазначений в технічному паспорті від 06.02.2025, виготовленого на замовлення [PERSON] , коридор спільного користування поділений на два окремих коридори площами 6.4 кв. м та 3.3 кв. м (а.с.14-16). Спірна добудована стіна з дверима у коридорі підтверджена також фотографіями (а.с.19-25). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що є цивільною дружиною позивача. З осені 2024 року у позивача у власності є кімната у квартирі [ADDRESS] . Раніше перегородки там не було. Спочатку була зроблена дерев`яна перегородка, а на даний час зроблена капітальна з блоків і встановлені двері. Позивач усно звертався до відповідачки щодо цієї перегородки, однак [PERSON] показала технічний паспорт, де в неї ця перегородка зазначена. Однак в квартирі коридор, кухня і санвузол є спільними. [PERSON] , яка була власницею кімнати, яка наразі належить позивачу, повідомила свідку, що дерев`яна перегородка була поставлена без її згоди. Навпроти позивача проживає [PERSON] , у якого є мала дитина і немає як поставити дитячий візок. Перегородка не заважає позивачу вийти чи зайти в кімнату, але нема можливості поставити хоч вішак для одягу чи тумбу для взуття. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що проживає у кімнаті [ADDRESS] з березня 2022 року, орендує кімнату. З [PERSON] у нього були спочатку нормальні відносини, по-сусідськи. Потім вона почала бути всім незадоволеною: то речі (коляска) в коридорі не так стоять, то понаставляла в спільній кухні тумбочок, залишивши прохід у кухню шириною 27 см. В неї дві кімнати, одна навпроти одної, вона відгородила частину коридору та зробила собі окремий коридор. Капітальна перегородка була вже на березень 2022 року. Зі слів [PERSON] (власника кімнати, де наразі проживає свідок), раніше була тимчасова перегородка з дощок, а потім [PERSON] зробила капітальну. [PERSON] завжди каже, що оскільки у неї дві кімнати, то й половина кухні теж їй належить. В кухні він та [PERSON] , співмешканка позивача, склалися грошима і зробили ремонт. [PERSON] відмовилась брати участь у ремонті. Вона не заперечувала, щоб робили ремонт, тільки сказала, щоб її половину не займали. У кожного з них свій лічильник на світло і воду, а газовий спільний. Йому особисто перегородка не перешкоджає, а позивачу заважає, бо навіть не має куди взуття поставити, а двері в кімнату позивача і двері в перегородці при відкритті заважають одне одному. В кімнаті [PERSON] проживає час від часу. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо усунення перешкод у користуванні спільною власністю. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частинами першою-третьою, п`ятою\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання. Згідно із положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності позивача (26/100), відповідача (46/100), [PERSON] (28/200), [PERSON] (28/200) (а.с. 34-36). Між співвласниками склався фактичний порядок користування житловими кімнатами в квартирі, зокрема [PERSON] займає дві кімнати: площею 10,1 кв. м та 16,8 кв. м, входи до яких розділяє коридор та які розташовані одна напроти одної. У користуванні позивача перебуває кімната площею 12,8 кв. м. Також судом встановлено, що до складу квартири належать нежитлові приміщення: кухня 6,5 кв. м; ванна кімната 2,6 кв. м; коридор 9,6 кв. м. Як встановлено судом, станом на 20.11.2020 коридор загальною площею 9,6 кв. м було розділено на дві частини шляхом встановлення перегородки та дверей, зокрема від загальної площі коридору була відділена частина площею 3,2 кв. м, яка знаходиться між кімнатами, які перебувають у фактичному користуванні відповідача. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Суд наголошує, що системний аналіз норм ЦК України визначає, що право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. При цьому\~кожен учасник\~спільної часткової\~власності володіє\~не часткою\~майна в\~натурі,\~а часткою\~в праві\~власності на\~спільне майно\~в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвідношення ідеальної частки в праві спільної часткової власності до реальної частки а майні, яка пропонується до виділу (поділу), а також варіанти виділу (поділу) майна в натурі, визначаються шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відтак, доводи представника відповідача про те, що [PERSON] користується тією частиною квартири, зокрема й коридору, яка відповідає її частці у власності, не ґрунтується на законі, оскільки стороною відповідача не доведено належними доказами наявності домовленості між співвласниками квартири на зайняття [PERSON] (або попередніми власниками її частки) частини коридору, як і не надано належних доказів на підтвердження того, що саме займана [PERSON] площа в квартирі відповідає її частці у праві власності. Технічний паспорт, в якому значиться наявність спірної перегородки в коридорі, на який посилається сторона відповідача, не є таким документом, оскільки не засвідчує факт спільного волевиявлення власників квартири на встановлення даної перегородки, а лише фіксує технічний стан приміщень квартири на дату технічної інвентаризації. Крім того, суд наголошує, що такі приміщення в квартирі, як коридор, кухня та санвузол є приміщеннями, які не можуть бути поділені (виділені) між власниками, оскільки належать до приміщень спільного користування. Як встановлено судом, встановленням перегородки та дверей в спільному коридорі, позивачу, як співвласнику квартири, чиняться перешкоди у користуванні коридором за його функціональним призначенням, оскільки відбулося фактичне зменшення площі місця загального користування, що обмежує позивача у можливості користування спільним майном. На доводи представника відповідача про те, що спірна перегородка була зведена попередніми власниками частки [PERSON] зі згоди інших співвласників квартири та існувала на час набуття відповідачем частки у власності, а тому претензії позивача до [PERSON] є безпідставними, суд зазначає наступне. Згідно з абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі сталою судовою практикою, новий власник набуває усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому є належним відповідачем за заявленими вимогами про знесення самочинного будівництва (постанова ВС №523/6665/22 від 05.02.2025). Таким чином, відповідачка несе відповідальність за порушення прав позивача на користування власністю та незалежно від того, чи вона особисто, чи попередній власник її частки у квартирі звів спірну перегородку, зобов`язана усунути зазначені перешкоди. \~ \~ \~ \~З врахуванням викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений при зверненні з позовом до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved