Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

18 липня 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . На останніх місяцях її вагітності відповідач повністю припинив будь-яке спілкування з нею, самоусунувся від моральної, фізичної та фінансової підтримки. Він не брав участі у підготовці до народження дитини, не надавав коштів на медичні обстеження, речі першої необхідності чи пологи. Після народження доньки відповідач не з?явився до пологового будинку. не забрав її з дитиною додому, не надав жодної допомоги, не поцікавився ні її станом здоров?я, ні станом новонародженої дитини. Протягом усього життя їх дитини відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов?язків, не надавав їй матеріальної допомоги ані в грошовій формі, ані у вигляді речей, послуг або іншим чином. Він не забезпечував доньку найнеобхіднішим: не купував одяг, взуття, засоби гігієни, медикаменти, продукти харчування, не оплачував лікування, навчання, дитсадок, гуртки чи інші витрати, пов?язані з її життям і розвитком. Всі витрати на утримання малолітньої [PERSON] , починаючи з моменту народження і до теперішнього часу, несе виключно вона. Вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханнями надати допомогу, пояснюючи складне матеріальне становище та потребу в коштах на забезпечення дитини. Однак, усі її звернення залишались без відповіді, жодної реакції з його боку не було. Станом на сьогодні донька проживає разом з нею, перебуває повністю на її утриманні, виховується без участі батька. Відповідач не лише не допомагає матеріально, а й не виявляє жодного інтересу до власної дитини: не спілкується з нею, не вітає зі святами, не цікавиться її психо-емоційним станом, навчанням чи здоров?ям, жодним чином не бере участі у її вихованні. Відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків, поклавши весь тягар забезпечення дитини виключно на неї. На підставі викладеного, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся судом за адресою реєстрації судовим повідомленням/повісткою з рекомендованим повідомленням, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Згідно з вимогами ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 15 березня 2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстровано Департаментом «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради, про що складено відповідний актовий запис № 26. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Як встановлено судом, малолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів на малолітню дитину суд враховує як матеріальне становище позивачки, яка самостійно в достатній мірі немає змоги забезпечити доньку, так і обов`язок батька брати участь в матеріальному утриманні дитини, і вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на малолітню доньку, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу). Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивачка [PERSON] звернулась 18 липня 2025 року, отже саме із зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки, позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved