Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представником ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Ушакевич М.П. через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 56745,00 грн., яка складається з: 25800,00 грн - заборгованість за кредитом; 30945,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; судовий збір у розмірі 2422,40 грн та судові витрати в розмірі 105, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Ушакевич М.П. зазначила,\~що 11.09.2024\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~укладено договір\~№8277345\~про надання\~споживчого кредиту,\~який укладений\~в електронній\~формі,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями\~та приймання\~(акцепту)\~умов,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~При укладенні\~договору на\~фінансовий номер\~телефону відповідача\~був відправлений\~одноразовий ідентифікатор,\~який був\~використаний для\~прийняття та\~підтвердження умов\~договору.\~Шляхом введення\~коду підтвердження\~позичальник підписує\~та приймає\~пропозицію та\~підтверджує укладення\~договору. Відповідно до умов договору №8277345 про надання споживчого кредиту ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу кредит у сумі 24300,00 грн з 11.09.2024 строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів. 12.09.2024 сторони домовились збільшили суму кредиту на 1500,00 грн та викласти п.1.3 договору в новій редакції, відповідно до котрої сума кредиту складає: 25800,00 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання споживчого кредиту №8277345 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 25800,00 грн, а відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 56745,00 грн. Просить позов задовольнити. Справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та у відсутності представника позивача, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечує. Ухвалою судді\~від 18\~серпня 2025\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~в справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін\~на 04\~вересня 2025\~року. Ухвалою від 04.09.2025 року розгляд справ відкладено на 18 вересня 2025 року. 18 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 08 жовтня 2025 року. Відповідач [PERSON] \~повторно всудове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями; правом на подачу відзиву не скористалася. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Згідно з положеннями\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2\~статті 639 ЦК України\~визначено що у випадку, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За змістом частин 3, 4, 6\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12\~статті 11 Закону\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 11.09.2024 між кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №8277345 з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Підписавши вищевказаний договір електронним підписом відповідач [PERSON] добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування. Таким чином, матеріалами справи підтверджується укладання між сторонами кредитного договору, який підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, розміщеного на вебсайті кредитодавця, що відповідає положенню п.1.17 індивідуальної частини договору №8277345 від 11.09.2024 про надання споживчого кредиту. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2024 між кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №8277345. ТОВ «Авентус Україна» надано відповідачу позику у сумі 24300,00 грн строком дії на 360 днів, що підтверджується копією даного договору, довідки про ідентифікацію позичальника. Згідно додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту №8277345 від 12.09.2024 сторони домовились збільшили суму кредиту на 1500,00 грн та викласти п.1.3 договору в новій редакції, відповідно до котрої сума кредиту складає: 25800,00 грн. Відповідно до п.1.2, 1.3 договору, товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 24300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно з п.1.4 договору, строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені графіком платежів, що є Додатком №1 до договору. З наданого позивачем ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості за договором №8277345 від 11.09.2024 вбачається, що станом на 13.05.2025 заборгованість [PERSON] складає 56745,00 грн, з неї: 25800,00 грн - заборгованість за кредитом; 30945,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором, надавши їй кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526,\~530 ЦК України). За умовами\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється зокрема виконанням, проведеним належним чином. Позивач умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 25800,00 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту. Відповідачем [PERSON] доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором суду не надано, як і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки у встановлений договором строк відповідач [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування кредитом, суд вважає, що у позивача ТОВ «Авентус Україна» виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 56745 грн, тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Вирішуючи заяву представника позивача про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1-3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Позивач просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати з відправлення досудових вимог (повідомлень) претензій боржнику у розмірі 105 грн за одну вимогу. Між позивачем ТОВ «Авентус Україна» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір про надання правової допомоги, що підтверджується світлокопією договору №0705-25 від 07.05.2025. Відповідно до п.3.1.2 договору визначено, що додатково до винагород, визначеної підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору, клієнт щомісячно, зі сплатою винагороди, відшкодовує об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог (повідомлень) претензій боржнику у розмірі 105 грн за одну вимогу. Відшкодування здійснюється за результатами відправлених вимог на підставі підтверджуючих документів, наданих об`єднанням. На підтвердження розміру таких витрат, представник позивача надав договір про надання правової допомоги №0705-25 від 07.05.2025 та список згрупованих поштових відправлень, зокрема відповідачу [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, долучені докази суд вважає, що розмір судових витрат з відправлення досудових вимог у розмірі 105 грн підлягає стягненню з відповідача. Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «Авентус Україна» підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved