Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

01.04.2025 року до Київського районного суду міста Одеси, через засоби поштового зв`язку, надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Миколайовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №180313 від 16.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.05.2013 року між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір №1148/4284ВСL1А від 15.05.2013 року, право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу №20140428-Г від 28.04.2014 року. Згодом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №РтК/1-ЮО від 01.07.2022 року, а згодом від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» на підставі договору про відступлення права вимоги №01/07 право вимоги за грошовим зобов`язанням за кредитним договором №1148/4284ВСL1А від 15.05.2013 року перейшли до [PERSON] . 16.06.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем було вчинено виконавчий напис №180313 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №1148/4284ВСL1А від 15.05.2013 року в загальному розмірі 21725,64 грн. 14.02.2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лисенком Сергієм Олексійовичем на підставі вказаного виконавчого напису №180313 від 16.06.2021 року відкрито виконавче провадження. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен здійснити перевірку безспірності заборгованості перед стягувачем. Враховуючи вищевикладене позивач вважає наявними підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого 16 червня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за №180313 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л. В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час та місце підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, а також визначено третім особа строк на надання письмових пояснень. У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 05.05.2025 року, судом ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. До судового засідання призначеного на 09.10.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. 24.09.2025 року від позивача, через засоби поштового зв`язку, до суду надійшло клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідач та треті особи про причини неявки суд не повідомили. Щодо сповіщення відповідача про дату, час і місце розгляду спар вир суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Приймаючи наявний зареєстрований електронний кабінет у відповідача по справі в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, в електронній формі шляхом надіслання документів до електронного кабінету відповідача, які доставлені вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документу. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 09.10.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника (каса) №1148/4284BCL1A, у відповідності до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування в сумі 13366,60 грн., строком кредитування на 12 платіжних періодів. У відповідності до п. 2.1. договору, кредит надається банком позичальнику в готівковій формі, шляхом отримання позичальником грошових коштів в національній валюті через касу банку. 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №180313 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №1148/4284BCL1A, укладеним 15.05.2013 року із ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого за договором факторингу за кредитними договорами №20140428-Г від 28.04.2014 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в загальній сумі 21725,64 грн. На підставі вищевикладеного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенком Сергіяєм Олексійовичем від 14.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68626640 про примусове виконання виконавчого напису №180313, вчиненого 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №1148/4284BCL1A від 15.05.2013 року в загальній сумі 21725,64 грн. 01.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги №РтК/1-ЮО відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №1148/4284BCL1A від 15.05.2013 року, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий документ, перейшли до ТОВ «Компані Фінанс». Згодом, 01.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» та [PERSON] укладено договір відступлення прав вимоги №01/07, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №1148/4284BCL1A від 15.05.2013 року, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий документ, перейшли до [PERSON] . Позивач будучи незгодним з вказаним виконавчим написом звернувся до суду з цим позовом. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5 (в редакціях на момент вчинення виконавчого напису). Як вже судом встановлено, оспорюваний виконавчий напис вчинено 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №180313, на підставі кредитного договору №1148/4284BCL1A від 15.05.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги якого в подальшому перейшло до [PERSON] . Відповідно до\~статті 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»,\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до\~якої нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус повинен\~перевірити,\~чи подано\~на обґрунтування\~стягнення документи,\~зазначені у\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженому постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.06.99\~№ 1172. (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11\~такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений 16 червня 2021 року за №180313, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку)»;\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.». З наданих позивачем доказів та висловлених доводів, у тому числі з даних що містяться у оспорюваному виконавчому написі, вбачається, що укладений кредитний договір №1148/4284BCL1A від 15.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги якого в подальшому перейшло до [PERSON] не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження підстав для видачі виконавчого напису. Також судом враховується, що відповідачем під час розгляду справи не надано належних документів на підтвердження того, що спірний виконавчий напис було вчинено на підставі поданих відповідних належних документів, у тому числі на підставі нотаріально посвідченого договору, на підставі якого у [PERSON] виникла стягнута заборгованість, як і не надходило доказів на спростування викладених позивачем доводів в обґрунтування позову. Відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого\~ст. 12 ЦПК України, факту його, як правонаступника попереднього стягувача, правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справах доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Також судом враховується, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Вказана позиція викладена та застосована, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 275/732/17 (провадження № 61-15117св21). Таким чином, приймаючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що спірний виконавчий напис, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №180313, було вчинено на підставі не нотаріального посвідченого кредитного договору, а відтак із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. 87\~Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача до [PERSON] , як належного відповідача по справі, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання згідно положень\~статті 141 ЦПК України\~цих витрат на відповідача. На підставі вищевикладена

Outcome: approved