Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

27.05.2025 року, через систему «Електронний суд» позивач, в інтересах якого діє представник Столітній М.М., звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №7034562, а 06.09.2023 року додаткову угоду до вищевказаного договору, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 7300,00 грн строком на 357 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день (стандартна процентна ставка). 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №7034562 від 04.09.2023 року. 25.11.2024 року назву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним договором в сумі 31\~942,17 грн, з яких 7\~300,00 грн заборгованість за кредитом, 11 277,33 грн\~заборгованість за процентами, 13\~364,84 грн заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст капітал». Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000,00 грн. 05.06.2025 року ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, вирішено питання щодо витребування доказів. Згідно інформації ГУМДС у Львівській області, прізвище відповідача [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] . Вказана ухвала отримана відповідачкою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. Документи, які суд витребовував ухвалою від 05.06.2025 року надійшли на адресу суду 27.06.2025 року. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено\~наявні матеріали\~справи,\~досліджено письмові\~докази,\~оцінено доказ\~кожен окремо\~та в\~їх сукупності,\~внаслідок чого\~встановлено наступне.\~ 04.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №7034562, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 2300,00 грн. строком на 357 днів, з умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% в день (стандартна процентна ставка). Додатковою угодою від 06.09.2023 року розмір кредиту збільшено до 7300,00 грн. Факт перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача підтверджується листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20240724-3_1 від 24.07.2024 року та №20240612-17а від 12.06.2024 року, а також довідкою ПАТ КБ «Приватбанк», наданою в порядку витребування доказів. Порядок повернення кредиту кожні 17 днів, загалом 21 платіж у розмірі, що визначений у Додатку №1 до договору кредиту. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №7034562 від 04.09.2023 року. 10.12.2024 року була зареєстрована зміна найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Заборгованість за вказаним договором становить 31\~942,17 грн, з яких 7300,00 грн\~заборгованість за тілом кредиту, 24\~642,17 грн\~заборгованість за процентами. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу\~(які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 526,\~527,\~530 ЦК України,\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що позивачем доведено факт укладення між позикодавцем та відповідачем відповідного кредитного договору та надання відповідачу обумовленої суми кредиту, переказаної останньому на його банківську карту, а також факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням від 16.05.2025 року. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, а тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вищевказані витрати по оплаті судового збору. Вирішуючи питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору про надання правничої допомоги та копією акту прийому-передачі виконаних робіт. Згідно з ч.3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому, дана справа не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. З врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, зважаючи на критерій реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: approved