Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 17.06.2024-100002013 від 17.06.2024 у розмірі 23680 грн., що складається з наступного: 8000 грн. заборгованість за кредитом, 10080 грн. заборгованість за відсотками, 4000 грн. неустойка., 1600 грн. комісія. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів. 1.2. Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю відповідача, спонукав відповідача укласти договір на вкрай невигідних умовах. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за процентами не є співрозмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності. Крім того, згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей» з відповідача не можуть стягуватися пеня або відсотки за користування кредитом. 1.3. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач не надав доказів на підтвердження неукладення чи невиконання кредитного договору. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, кошти було перераховано на рахунок відповідача. Процентна ставка у договорі відповідає вимогам закону, який був чинним станом на час укладення договору. Відповідач не підтвердив свій статус військовослужбовця на даний час. 1.4. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 17.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) № 17.06.2024-100002013 шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) E211 заявки та пропозиції щодо укладення даного договору. Відповідно до змісту заявки до кредитного договору, яка згідно з п. 3.3 оферти є частиною договору, [PERSON] надається кредит у розмірі 8000 грн. строком на 98 днів. Дата повернення кредиту 22.09.2024. Відповідно до п. 7 заявки процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів (черговий період складає 14 днів). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п. 8 заявки процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку Згідно з п. 11, 12 заявки комісія, пов`язана з наданням Кредиту 400 грн. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 400 грн. у кожному з 3 чергових періодів. В пункті 16 заявки вказано, що орієнтовна річна процентна ставка за договором складає 23429,8%, а орієнтовна вартість кредиту для споживача складає 19680 грн. Пунктом 17 заявки перебачена неустойка у розмірі 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У заявці також вказано, що реквізити належного позичальнику платіжного засобу для перерахування коштів є наступними: № 5457-08XX-XXXX-0109. 2.2. Відповідно до квитанції «LIQPAY» №2477184765 на картковий рахунок [NUMBER] на виконання умов договору № 17.06.2024-100002013, 17.06.2024 були перераховані грошові кошти у розмірі 8000 грн. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №\~17.06.2024-100002013 від 17.06.2024 заборгованість відповідача становить 23680 грн., з яких 8000 грн.\~заборгованість за кредитом, 10080 грн. заборгованість за відсотками, 400 грн. комісія, 4000 грн. неустойка, додаткова комісія 1200 грн. У довідці вказано, що проценти по кредиту нараховані за період з 17.06.2024 по 22.09.2024. 2.3. Згідно з посвідченням [NUMBER] , виданим 06.08.2020, [PERSON] має статус учасника бойових дій. Відповідно до довідки № 319 від 12.02.2018, виданої командиром в/ч [NUMBER] , [PERSON] перебуваючи у званні званні старшого солдата в періоди з 05.02.2017 по 16.04.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. 3. Релевантні джерела права 3.1\~Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 3.2.\~Згідно з п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 3.3. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч. 5 ст. 12 вищевказаного Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Норма щодо максимального розміру денної процентної ставки, що дорівнює 1%, була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 3.4. У ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. 4.\~Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Суд вважає, що позивачем було надано достатні докази того, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір та отримав суму кредиту. Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту та відсотків за користування кредитом. Доказів на користь того, що відповідачем було повністю погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. 4.2. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та комісії суд приходить до наступного. По-перше, суми комісії за надання кредиту в загальному розмірі 1600 грн. не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» така комісія включається до загальних витрат за споживчим кредитом для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки. В даному випадку розмір відсотків за користування кредитом сам по собі вже досягав максимального розміру денної процентної ставки, яка дозволена вказаним законом станом на день укладення кредитного договору 1,5% на день до 19.08.2024. Додавання до вказаного відсотку комісії в будь-якій сумі, в тому числі у сумі 400 грн. протягом трьох перших чергових періодів (тобто протягом трьох перших двотижневих періодів користування кредитом), призведе до перевищення максимального розміру денної процентної ставки, яка дозволена законом. Отже, умова спірного кредитного договору про запровадження комісії за надання кредиту є нікчемною згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки з урахуванням розміру відсотків за користування кредитом така умова обмежує право споживача на максимальний розмір денної процентної ставки. По-друге, як вбачається з довідки-розрахунку та змісту кредитного договору № 17.06.2024-100002013 від 17.06.2024, проценти за договором нараховувалися по 22.09.2024, при цьому протягом перших чотирьох періодів (тобто протягом 56 днів до 11.08.2024 включно) проценти нараховувалися виходячи з відсоткової ставки 1,5 % на день, а далі з 12.08.2024 проценти нараховувалися виходячи з відсоткової ставки 1 % на день до 22.09.2024. 24.12.2023 набрав чинності Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, з 17.06.2024 (дата укладення договору та надання кредиту) максимальний розмір денної процентної ставки за договором між сторонами цієї справи не міг складати більше 1,5% на день, а з 20.08.2024 не міг складати більше 1% на день. Під час укладення договору кредитодавець врахував вказані вимоги закону, що відображено в пунктах 7 та 8 договору. Розрахунок заборгованості зі сплати процентів за період з 17.06.2024 (укладення кредитного договору) до 11.08.2024 (кінцева дата нарахування процентів за ставкою 1,5%), а також за період з 12.08.2024 по 22.09.2024 за ставкою 1% слід провести наступним чином: - з 17.06.2024 до 11.08.2024 за ставкою 1,5 % на день (8000 грн. х 1,5 % х 56 дн = 6720 грн.); - з 12.08.2024 до 22.09.2024 за ставкою 1 % на день (8000 грн. х 1 % х 42 дн = 3360 грн.); Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості відповідача по процентам за кредитним договором складає загалом 10080 грн., що повністю збігається з розрахунком представника позивача. Твердження відповідача про те, що сума відсотків є неспівмірною з сумою кредиту і він уклав договір на вкрай невигідних умовах, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач добровільно погодився на умови договору і встановлена йому відсоткова ставка за користування кредитом відповідала вимогам закону. Неспроможними також є і посилання відповідача на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки вказана норма розповсюджується лише на тих осіб, які станом на час укладення кредитного договору та станом на час нарахування їм відсотків за користування кредитом мали статус військовослужбовців. Відповідач не надав жодних доказів того, що в період з 17.06.2024 по 22.09.2024 він мав статус військовослужбовця (довідка з військової частини, з органів ТЦК та СП, підрозділів Міністерства оборони тощо). Наявність у відповідача в минулому статусу військовослужбовця не означає, що він довічно звільнений від обов`язку сплачувати відсотки за користування всіма кредитами, які він отримає. 4.3. Стосовно неустойки у розмірі 4000 грн. суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому виключення зі змісту Законі України «Про споживче кредитування» норм щодо заборони стягнення під час воєнного стану з боржника неустойки за невиконання позикових (кредитних) зобов`язань немає правового значення, оскільки якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021\~року у справі №\~334/3161/17). 4.4.\~Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню на суму 18080 грн. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 17.06.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 76,35% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1849 грн. 50 коп. (2422,40 х 0,7635).

Outcome: partial