Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором (кредитної лінії) № 17.08.2024-100001759 від 17.08.2024 у розмірі 38480,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.08.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 17.08.2024-100001759 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 13000,00 грн, строком на 98 днів із датою повернення 22.11.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, за останнім виникла заборгованість, яка становить 38480,00 грн, з яких: 13000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16380,00 грн - заборгованість по процентам, 650,00 грн. комісії, 1950, 00 грн. додаткова комісія, 6500,00 грн неустойка. Внаслідок чого ТОВ "Споживчий центр" просить суд стягнути з [PERSON] на його користь зазначену суму заборгованості за кредитом і судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. З врахуванням вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17 серпня 2024 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е854 підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (Кредитної лінії). Відповідно до п. 2.1 Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 2.2 , Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб сайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода),отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до п. 3.1 Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії. Пунктом 4.1 Пропозиції, за цим договором визначено, що кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-3505. Судом встановлено, що відповідно до копії заявки від 17 серпня 2024, ТОВ «Споживчий центр» укладено заявку кредитного договору № 17.08.2024-100001759 та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е854. В преамбулі якої встановлено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даними та наступними договорами: 4149-49ХХ-ХХХХ-3505. Відповідно до п 2 заявки кредитодавець, відповідно до умов договору № 17.08.2024-100001759 від 17 серпня 2024 надає позичальнику кредит у сумі 13000,00 грн. Пунктом 3 заяви визначено, що з періодом користування кредитом строком на 98 днів з дати його надання Дата повернення (виплати) кредиту 22.11.2024 року, що визначено п. 4 заявки. Відповідно до 5 заявки період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі «черговий період») Відповідно до п. 7 процентна ставка «Стандарт »- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом 4 чергових періодів, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п. 8 процентна ставка «Економ» фіксована незміна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Пунктом 10 заявки визначено, що проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку яка застосовується у відповідний період. Пунктом 11 Кредитного договору № 17.08.2024-100001759 визначено, що комісія пов`язана з наданням кредиту 650 грн. Комісія за надання кредиту нараховується кредитором та обліковується в день кредиту, сплачується згідно з графіком платежів. Пунктом 12 Кредитного договору № 17.08.2024-100001759 визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі «комісія за обслуговування», «комісія») 650 грн. у кожному з чергових періодів, наступних за першим черговим періодам. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформації підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості роботи платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказанні в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Відповідно до п. 17 заявки неустойка: 130 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до копії додатку до кредитного договору № 17.08.2024-100001759 (кредитної лінії ) від 17.08.2024 року «інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] » для підписання та укладання договору було надіслано код з смс, який було відправлено на фінансовий номер телефону [NUMBER] та підписано одноразовим ідентифікатором: Е854. Відповідно до наданої картки субконто Договори, контрагенти за 17.08.2024 -28.07.2025 року «Поборознюк Олександр Сергійович» та договір № 17.08.2024-100001759 здійснено зарахування 17.08.2024 року в розмірі 13000,00 грн. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані\~докази в\~їх сукупності\~суд приходить\~до висновку,\~що договір\~№ 17.08.2024-100001759\~від 17.08.2024, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 509ЦК\~України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно із ст. 626, 628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач погодилася на умови кредитного договору шляхом підписання його своїм електронним підписом. Позивачем на підтвердження заборгованості за кредитним договором не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором № 17.08.2024-100001759 від 17.08.2024 в сумі 38480,00 грн, з яких: 13000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16380,00 грн - заборгованість по процентам, 650,00 грн. комісії, 1950, 00 грн. додаткова комісія, 6500,00 грн неустойка. Відповідно до наданої картки субконто Договори, контрагенти за 17.08.2024 -28.07.2025 року «Поборознюк Олександр Сергійович» та договір № 17.08.2024-100001759 погашення заборгованості не здійснювалось. За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано своє зобов`язання з повернення тіла кредиту та обумовлених договором відсотків за користування кредитом у встановлений договором строк, суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 650,00 грн комісії за надання кредиту підлягає задоволенню. Щодо позовних\~вимог в\~частинні стягнення\~відсотків за\~користуванням кредитом\~суд враховує\~враховує доводи\~відповідача,\~щодо застосування\~положень Закону України\~«Про споживче\~кредитування» в частині встановлення розміру денної відсоткової ставки за користуванням кредиту. Відповідно до частини 5статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України\~від 22\~листопада 2023\~року №\~3498-ХІ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 17.08.2024-100001759 був укладений 17.08.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Отже, відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства. Згідно з ч. 1 статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У частинах першій та другій статті 215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5 % у порядку ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» є нікчемною. За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. Так, 13000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,00 % = 130,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Згідно зі спірним кредитним договором, період кредитування з 17.08.2024 року (дату видачі кредиту) по 22.11.2024 року включно (останній день нарахування відсотків відповідно до розрахунку), що становить в сукупності 98 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 17.08.2024-100001759 від 17.08.2024 року становить та підлягає задоволенню в сумі 12740,00 грн., а саме: (130 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 98 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість). Відповідно до частини четвертої статті 11\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а Товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за додатковою комісівєю комісією в сумі 1950,00 грн. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог позивача про стягнення неустойки в сумі 6500,00 грн за невиконання умов кредитного договору суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, відповідно до п. 17 заявки неустойка: 130 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання. Частиною 1 статті 549\~ЦК України передбачено, що Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник, зобов`язаний передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Також, відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває. У свою чергу,\~Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022, внесені зміни, серед іншого, до\~Цивільного кодексу України, а саме доповнено пунктом 18 розділ ЦК Прикінцеві та перехідні положення". Відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищенаведене позовні вимоги про стягнення про стягнення неустойки в сумі 6500 грн не підлягають задоволенню. Ураховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 12740,00 грн заборгованість по нарахованих відсотків, 650,00 грн. заборгованість по нарахованій комісії за надання кредиту. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1453,44 грн.

Outcome: partial