Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 20 750 грн. 00 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] в усному порядку було досягнуто домовленості щодо укладання в подальшому договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , за ціною еквівалентною 37 000 дол. США. Цього ж дня позивач в якості авансу перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20 750 грн. 00 коп., що було еквівалентно 500 дол. США. Відповідач на підтвердження зазначеного факту написала позивачу розписку про отримання вказаних коштів, в якій також було відображено домовленість щодо укладання договору купівлі-продажу квартири до 31 жовтня 2024 року та відправила її засобами поштового зв`язку на адресу позивача. Однак, договір купівлі-продажу так і не було укладено. За викладених обставин, відповідач набула за рахунок позивача грошові кошти в сумі 20 750 грн. 00 коп. без відповідної правової підстави, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 26.12.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористалась - відзив на позовну заяву до суду не надала. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до свідоцтва № [NUMBER] , виданого 30 липня 2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного округу Київської області Біккінеєвим І.А., [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . 13 жовтня 2024 року [PERSON] написала розписку, з якої убачається, що вона взяла у [PERSON] завдаток у розмірі 20\~750 грн. 00 коп. за продаж квартири [ADDRESS] . Вартість квартири складає 37\~000 дол. США. Продаж квартири необхідно було оформити до 31 жовтня 2024 року. Згідно до платіжної інструкції №Р24А3374775962D1809 від 13.10.2024 року, [PERSON] переказала грошові кошти у розмірі 20\~750 грн. 00 коп. на рахунок [PERSON] , призначення платежу переказ власних коштів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.\~\~ Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Положення 83 глави\~ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.\~\~ Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин\~ст. 1212 ЦК України\~викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 року по справі №910/1531/18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року по справі №910/9072/17\~висловила позицію, що, згідно з п. 3 ч. 3\~ст. 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також\~до вимог\~про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Звертаючись до суду із даним позовом представник позивача вказує, що в обумовлений у розписці термін відповідач не уклав з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Проте, з тексту розписки не убачається, що відповідач [PERSON] зобов`язалась укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири розташованої саме за адресою: [ADDRESS] , оскільки у розписці вказана адреса: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано належних та достатніх доказів того, що відповідач [PERSON] взяла завдаток у розмірі 20\~750 грн. 00 коп. за майбутній продаж належної їй квартири, розташованої саме за адресою: [ADDRESS] , або доказів того, що відповідачем [PERSON] було допущено описку у назві вулиці при написані розписки. Ураховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed