Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

31.03.2025 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви вказує, що з 2009 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу по день його смерті - [INFO] . Під час спільного проживання однією сім`єю, [INFO] , у них народилась донька, [PERSON] . Однак запис про батька дитини записано відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері: прізвище [PERSON] , а ім`я та по батькові за іменем біологічного батька дитини - [PERSON] . Вказує, що із самого народження дитини та по день смерті біологічного батька дитини - [PERSON] , заявниця проживала разом з ним, вели спільне господарство, виховували та утримували доньку. [PERSON] визнавав себе батьком дитини, виконував всі обов`язки, які передбачені сімейним законодавством. Вказує, що встановлення цього факту необхідне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] є батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 02.03.2025 заяву залишено без руху. 14.04.2025 заявниця усунула недоліки заяви, подавши її в новій редакції. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - до суду не з`явився, однак надав письмові пояснення. У них він зазначив, що оцінка доказів щодо встановлення факту батьківства є виключною компетенцією суду. Проти задоволення заяви не заперечував та просив суд об`єктивно дослідити всі матеріали справи, взяти до уваги доводи управління та прийняти обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому справа слухається у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У частині 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 2 ст. 128 СК України, визначається, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 135 СК України, встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В п. 13 цієї Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у цій категорії справ та конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved