Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

у серпні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який був укладений 29 березня 2003 року та зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 107. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що стосунки між подружжям погіршились, спільного господарства не ведуть та проживають окремо вже тривалий час, фактично шлюб існує формально. Вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просили позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, заяв про причини неявки або про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 29 березня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 107, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 12.02.2025 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки позивач не бажає зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved