Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У липні 2025 року до суду звернулось ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) заборгованості за Кредитним договором № 8153544 від 04.08.2024 у розмірі 25272,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.08.2024 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» був укладений Кредитний договір № 8153544, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 9000,00 грн. та зобов`язався повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак належним чином своїх зобов`язань не виконав. В подальшому, відповідно до умов Договору факторингу № 28032025 від 28.03.2025, укладеного між ТОВ «Авентус України» та позивачем, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 8153544 від 04.08.2024 щодо стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором, у розмірі 29700,00 грн, в тому числі 9000,00 грн. основної суми кредиту, 16200,00 грн. процентів за користування кредитом та 4500,00 грн. заборгованості за пенею та штрафами. Оскільки відповідач вказану заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 29.07.2025 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 02.10.2025 року була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 04.08.2024 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» був укладений Кредитний договір № 8153544, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 9000,00 грн. строком на 360 днів шляхом безготівкового переказу на платіжну картку [NUMBER] , та зобов`язався повернути їх в порядку і на умовах, передбачених договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами за стандартною ставкою 1,5% на день шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіка, доданого до договору. Крім того, договором були передбачені наслідки невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту у виді штрафів у розмірі 810,00 грн. за четвертий день прострочення і 180,00 грн. за кожний наступний день прострочення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідач, отримавши кредит, жодних платежів за договором не сплачував. В подальшому, на підставі Договору факторингу № 28032025 від 28.03.2025, укладеного між ТОВ «Авентус України» та позивачем, право вимоги до відповідача перейшло до позивача. При цьому відповідно до реєстру боржників, доданого до вказаного договору, позивачу було передано право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 8153544 від 04.08.2024 щодо стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 28.03.2025, у розмірі 29700,00 грн, в тому числі 9000,00 грн. основної суми кредиту, 16200,00 грн. процентів за користування кредитом та 4500,00 грн. заборгованості за пенею та штрафами. Будь-яких інших нарахувань за кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав. Разом з цим, дослідженням змісту договору та наданих суду відомостей про фактично надані відповідачу кредитні кошти, а також розрахунку заборгованості, судом встановлено, що заявлена до стягнення сума заборгованості відповідає умовам договору, але розрахована без урахування вимог чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній з 24.12.2023, реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t\~?\~100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до вказаної формули, не може перевищувати 1 %. Відтак, умова Кредитного договору № 8153544 від 04.08.2024, якою встановлено стандартну денну процентну ставку в розмірі 1,5% (п. 1.5.1), не відповідає наведеним вище вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому розрахунок суми процентів за користування кредитом можуть бути задоволені лише з розрахунку максимальної процентної ставки, встановленої законом. Станом на 28.03.2025 дату придбання позивачем грошової вимоги за вказаним кредитним договором, і дату, станом на яку позивач визначив розмір своїх вимог, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає нарахуванню відповідачу, становить 21293,11 грн. Разом з цим, як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості, первісний кредитор, нараховуючи проценти за ставкою 1,5% на день від суми кредиту, що становило 135 грн. на день, припинив нарахування будь-яких процентів з 03.12.2024, і в подальшому за договором факторингу передав позивачу право грошової вимоги щодо процентів на суму 16200,00 грн., що не виходить за межі розміру, що міг би бути нарахований в порядку ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, в цій частині і в частині вимоги про стягнення основної суми кредиту позовні вимоги можуть бути задоволені. Вирішуючи питання щодо вимоги про стягнення пені, штрафу в розмірі 4500,00 грн., суд зауважує, що позивач не надав розгорнутого розрахунку таких нарахувань, через що неможливо встановити, що саме з цієї суми є пенею, а що штрафом. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) Відтак, в цій частині позовні вимоги суперечать вимогам закону і тому не можуть бути задоволені. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial