Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Представник позивача адвокат Тараненко А.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №631610547 від 25.08.2020 року в розмірі 16514,48 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Вимоги мотивує тим, що 25.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №631610547 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та 25.08.2020 року перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 19750,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. У подальшому від первісного кредитора за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року право вимоги було передано ТОВ «Таліон Плюс», від нього за договором №05/0820-01 від 05.08.2020 року до ТОВ «Онлайн Фінанс», а від останнього до ТОВ «Юніт Капітал» за договором №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року. Відповідач кредит не погашає та загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за вказаним кредитним договором становить 16514,48 грн., яка складається з: 12887,78 грн. заборгованості по тілу кредиту; 3626,70 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 25.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №631610547, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 19750 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі. Кредит надається строком на 70 днів. Нарахування процентів здійснюється в розмірі 246,35 відсотків річних, що становить 0,67 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. (а.с. 32 зворотній бік-34). Згідно ст.12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.12 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 25.08.2020 року кошти в сумі 19750,00 грн. на картку [PERSON] №5168-75хх-хххх-3627, що підтверджується копією платіжного доручення від 25.08.2020 року та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250725/64884-БТ від 02.08.2025 року, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 25.08.2020 року було здійснено переказ коштів у сумі 19750,00 грн. (а.с. 10). 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. (а.с. 81-84). Відповідно до реєстру прав вимоги №143 від 20.07.2021 року, право вимоги за кредитним договором №631610547 від 25.08.2020 року, боржник [PERSON] , перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». (а.с. 79-80). Згідно договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року та реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року, які укладено між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №631610547 від 25.08.2020 року. (а.с. 72-74, 70-71). 04.06.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. (а.с. 64-67). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №631610547 від 25.08.2020 року. (а.с. 62-63). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст.ст.525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050\~ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст.1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договорами факторингу. Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при подачі позовної заяви, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявні: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І. (адвокатське бюро) та ТОВ «Юніт Капітал», в особі директора Хлопкової М.С. (клієнт), відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, що є Додатком №1 до вказаного договору; додаткову угоду №25770556353 від 05.06.2025 року до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, з якого слідує, що вартість наданих правових та юридичних послуг складає 7000 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність №4956 Тараненка А.І. (а.с. 45-48). Відповідно до ч.3 ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення витрат на правову допомогу також підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved