Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовує тим, що 26.04.2024 року близько 12.45 год. в м. Черкаси, [PERSON] по вул. Гуржіївська, 60 керувала ТЗ KIA SPORTAGE д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] , який рухався позаду, чим порушила вимоги п.10.9 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року по праві № 711/3419/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, звільнено від сплати судового збору. Цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована згідно з полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ3938617 в АТ «СГ «ТАС», сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000 грн., франшиза нуль. В результаті ДТП позивач зазнав матеріальних збитків , які виражаються в отриманих значних механічних пошкодженнях, що відповідно до висновку експерта № 62 від 07.06.2024 року вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає: 343\~751 грн. 21 коп. Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] , із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає: 145 308 грн. 29 коп. 09.09.2024 року АТ «СГ «ТАС» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування у сумі 125\~879,13 грн. за мінусом ПДВ, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку позивача та листом за № 15991/9124/ТС від 05.09.2024 року. За змістом статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відповідачка повинна відшкодувати позивачу матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] , під час ДТП 26.04.2024 року у розмірі 217 872 грн. 08 коп., що складається: 343\~751,21 грн. вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта № 62 від 07 червня 2024 року; 125 879 грн.13 коп. виплата страхового відшкодування; 343\~751,21 125 879,13 грн. = 217 872.08 грн. Крім того, внаслідок ДТП , яка трапилася з вини відповідачки, позивачу було завдано не лише матеріальних збитків, а й моральної шкоди , яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження майна автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] , що призвело до не можливості з моменту ДТП 26.04.2024 року по серпень 2024 року (позивач здійснив ремонт автомобіля за власний рахунок) використовувати автомобіль за призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків позивача, а саме користуватися своєю власністю в особистих цілях, що призводить до незручностей та додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач з урахуванням душевних страждань та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, свої моральні страждання оцінює в сумі 30 000 грн. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у сумі 217 872.08 грн., моральну шкоду у сумі 30 000 грн., понесені судові витрати за оплату правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.. сплати судового збору у розмірі 2 478 грн. 73 коп. та за висновок експерта № 62 від 07.06.2024 року у сумі 3 500 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду від 15.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрите спрощене повне провадження у справі. 23.12.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Жук О. просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що пред`явлення матеріального відшкодування [PERSON] до [PERSON] вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Також вважає, що позивач жодним аргументом не довів ні саму моральну шкоду ні її розмір. Щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги то вважає що позивач не надав належних доказів надання йому правничої допомоги. 23.12.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 25.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить задовольнити позов, з підстав визначених у позовній заяві. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.02.2025 року зустрічну позовну заяву повернуто [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 року як занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучене ПрАТ «Страхова група «ТАС». 20.03.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло пояснення ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якому представник третьої особи зазначив що [PERSON] було виплачене страхове відшкодування в сумі 125\~879,13 грн. Після отримання вказаної суми [PERSON] претензій до ПрАТ «Страхова група «ТАС» не має. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.05.2025 року здійснено перехід и перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що власником автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 25.10.2016 року. Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року визнано\~ [PERSON] \~винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. Звільнено\~ [PERSON] \~від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно вказаної постанови, 26.04.2024 о 12 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Гуржіївській в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.08.2024 року постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2024 року залишена без змін. Також судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (страховий поліс № АТ/3938617). Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000 грн., франшиза нуль. ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 125\~879,13 грн., чого не заперечували в судовому засіданні сторони. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Як передбачено ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, який підтриманий Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Крім того, згідно позиції Верховного Суду, приведеної у постанові від 15.10.2020 за наслідками розгляду справи № 755/7666/19 зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно висновку експерта № 62 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, та розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 26.04.2024 року, який складений 07.06.2024 року судовим експертом Березовським А.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 343751,21 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер [NUMBER] , із урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 145308,29 грн. Так, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «СК «Країна», дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Вирішуючи питання щодо розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «KIA SPORTAGE» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (страховий поліс № АТ/3938617). Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000 грн., франшиза нуль. ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 125\~879,13 грн., чого не заперечували в судовому засіданні сторони. Як вбачається із висновку експерта№62, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний реєстраційний номер [NUMBER] , із урахування коефіцієнту фізичного зносу складників внаслідок пошкодження під час ДТП 26.04.2024 року складає 145308,29 грн. Оскільки сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу із урахування коефіцієнту фізичного зносу складників складає 145308,29 грн., що не перевищує ліміту страхування, суд вважає що ПрАТ «Страхова група «ТАС» повинна була сплатити позивачу саме 145308,29 грн., але сплатила лише 125\~879,13 грн. Таким чином, вимога про стягнення різниці в сумі 19429,16 грн. (145308,29 грн. -125879,13 грн.) повинна бути звернута саме до страховика. Також, з висновку експерта вбачається, що: - вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) становить 10490,00 грн; - вартість використаних при ремонті матеріалів: лакофарбовий матеріал, малоцінні деталі (См) становить 27964,41 грн; - вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту (Сс) становить 305296,80 грн. Враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів ремонту автомобіля, розрахунок відшкодування слід здійснювати за наступною формулою: вартість використаних при ремонті матеріалів (См)+ вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту (Сс), з урахуванням ПДВ та а вартості ремонтно-відновлювальних робіт, на яку ПДВ не нараховується Таким чином: 27964,41 грн. (См)+305296,29 грн. (Сс)= 333261,21 грн. 331261,21 грн. : 1,2 % (ПДВ) = 277717,67 грн. 277717,67 грн. + 10490 (Ср)= 288207,67 грн. загальна сума ремонту автомобіля без ПДВ. За таких обставин, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 142899,38 грн. (288207,67 грн. /загальна сума ремонту автомобіля без ПДВ/ - 145308,29 грн. /сума, яка повинна бути сплачена страховиком/). Крім того, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №62 від 07.06.2024 року, за проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 3500 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 146399,38грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №\~752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягала у тому, що пошкодження автомобіля безпосередньо вплинуло на його звичайний ритм життя, зокрема він значно ускладнений, що в свою чергу призводить до постійних душевних переживань та душевних тривог, він постійно відчував дискомфорт та виснаження, оскільки мусить додавати надмірних власних зусиль, задля того аби забезпечити звичні життєві потреби. Пошкодження автомобіля в тому числі й вплинуло на ритм життя його сім`ї, вони також позбавлені можливості використовувати його, що в свою чергу призводило до додаткових сімейних витрат на послуги громадського транспорту та таксі. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №\~761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача, в результаті ДТП позивач отримав нервовий стрес, що призвело до душевних страждань,

Outcome: partial