Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

18 вересня 2025 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року позов [PERSON] до Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації помісячно за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - директор Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» Керімов Раміз Ракіфович,-задоволено частково, а тому позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 39000 грн витрат на професійну правову допомогу. Учасники справи, у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у судове засідання не викликались. 24.04.2025 представник відповідача, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат за надання правової допомоги є необґрунтованим, непропорційним предмету спору, є таким, що не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та не є співмірним зі складністю даної справи, яка, відповідно до ст. 19 ЦПК України є справою незначної складності. Позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу були неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації помісячно за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - директор Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» Керімов Раміз Ракіфович задоволено частково, стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини грошових доходів назагальну суму 299 078, 29 грн. У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем до суду надано: договір №05/03 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 березня 2025 року, детальний опис послуг наданих адвокатом Федором Суднициним від 17.09.2025, акт виконаних робіт №09/17 від 17.09.2025. Аналіз змісту наданих позивачем доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката Судницина Ф.С. за вчинення наступних процесуальних дій: вивчення нормативного регулювання та опрацювання судової практики щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за час затримки виплати заробітної плати (8 год. - 8000 грн); попереднє консультування клієнта про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації помісячно за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивачу (2 год. - 2000 грн); розрахунок стягнення (помісячно) з ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» заборгованості по заробітній платі (3 год. - 3000 грн); розрахунок стягнення (помісячно) з ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» компенсації (3 год. - 3000 грн); підготовка для клієнта переліку та зібрання необхідних доказі (2 год. - 2000 грн), складання тексту позовної заяви; спільне опрацювання (погодження) проекту з клієнтом, внесення змін та доповнень до нього, формування пакетів документів для відповідача і третьої особи (8 год. - 8000 грн); складання тексту відповіді на відзив, відсилання копій відповіді на відзив для відповідача і третьої особи та надання відповіді на відзив суду (3 год. - 3000 грн); підготовка тексту мирової угоди, заяв до відповідача і суду (2 год. -2000 грн); подання особисто адвокатом до канцелярії суду позовної заяви з додатками; підготовка та прибуття на чотири судові засідання в Подільському районному суді міста Києва, представлення інтересів клієнта у двох судових засіданнях у Подільському районному суді міста Києва (8 год. - 8000 грн). Отже, загальна сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складає 39000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Вказане узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справах № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц. Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією. Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18. За умовами ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, враховуючи заперечення представника відповідача, складність справи, обсяг фактично виконаних адвокатами робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 29000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial