Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №0461-1034 від 14.08.2020 у розмірі 19987,22 грн; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 14.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено Кредитний договір №0461-1034, за яким останньому було надано в кредит 7000,00 грн, строком на 14 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються за кожен день користування кредитом, та обраховуються за ставкою 2%. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за Договором виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. В результаті відступлень прав вимоги за вказаним Договором, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 28.10.2021 набуло право вимоги до відповідача. Всупереч умовам Договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у зазначеному вище розмірі. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 01.08.2025 позовна заява отримана судом. 05.08.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не подав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 14.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] в електронному вигляді, було укладено Кредитний договір №0461-1034, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором А175. Істотні умови договору: строк кредиту 14 днів, термін платежу 27.08.2020, сума кредиту 7000 грн, нараховані проценти 1960 грн, разом до сплати 8960 грн, розмір процентів 2% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 6 Договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 Кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення Кредиту, кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень, визначених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а Позичальник зобов`язаний сплатити до 2% включно пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Водночас, відповідно до п. 8 Договору, позичальник має право пролонгувати Договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 9 Договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу, визначеного в п. 3.1 цього Договору, з урахуванням продовження Терміну платежу у випадку використання позичальником право пролонгації, відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, Договір передбачає, що проценти за ставкою 2% на день можуть бути нараховані: як стандартна процентна ставка за користування кредитом, як пеня за кожен день прострочення, як проценти за кожен день користування у випадку пролонгації, як проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Порядок видачі коштів за Договором у самому Договорі не зазначається, номер рахунку позичальника для проведення операції також не зазначається. Водночас, відповідно до п. 5.5. Правил, кредитодавець не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати укладення Договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки позичальника. Правила надання грошових коштів у кредит позичальником не підписані, у Договорі відсутні застереження про ознайомлення позичальника з Правилами. На підтвердження перерахування коштів відповідачу у матеріалах справи міститься: довідка від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №0461-1034 від 14.08.2020, відповідно до якої видача коштів здійснювалась через систему LIQPAY, платіж 1395930078, дата 14.08.2020, № платіжної картки 516800*82, призначення платежу видача кредитних коштів за договором №0461-1034 від 14.08.2020, сума 7000 грн; лист від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.06.2024 про перерахування через систему платежів LIQPAY, зокрема по платежу від 14.08.2020 на номер картки [NUMBER] у розмірі 7000 грн. Відповідно до детальних щоденних нарахувань та погашень за Кредитним договором, позичальнику з 14.08.2020 по 27.08.2020 (14 днів) було нараховано 1960 грн процентів по 140 грн за день. 27.08.2020 позичальником було проведено оплату на суму 1960 грн. З 28.08.2020 по 09.12.2020 позичальнику нараховувались проценти у розмірі 140 грн за день на загальну суму 14560 грн. 12.09.2020 позичальником було проведено оплату на суму 1940 грн. 28.10.2021 було укладено договір № 02/10/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0461-1034. З огляду\~на те,\~що справа\~розглядається у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін та\~без проведення\~судового засідання, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи\~здійснюється в\~порядку письмового\~провадження за\~наявними у\~справі матеріалами,\~якщо цим\~Кодексом не\~передбачено повідомлення\~учасників справи.\~У такому\~випадку судове\~засідання не\~проводиться. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Приписами ч. 2 ст. 615 ЦК України\~визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1,3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо укладення кредитного договору. Суд вважає підтвердженим факт укладання Договору №0461-1034 від 14.08.2020 з огляду на таке. По-перше, відповідач погодився з умовами вказаного Договору, про що свідчить наявність електронного підпису одноразового ідентифікатору для підписання договору. Також встановлено, що позикодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору та перерахування коштів на вказаний рахунок відповідача. Щодо стягнення заборгованості за відсотками в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Суд вважає таке стягнення безпідставним та необґрунтованим. Так, Договором дійсно передбачається нарахування процентів після закінчення терміну платежу, визначеного в п. 3.1 цього Договору, з урахуванням продовження Терміну платежу у випадку використання позичальником право пролонгації, які відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Водночас за весь період нарахування процентів за Договором кредитодавцем використовувалась ставка 2 % за день. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, законом встановлений мінімальний розмір процентів за прострочення зобов`язання саме у річних, а не у денних. Системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України дає змогу дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими коштами. Однак диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не у будь-який інший спосіб обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). При цьому слід зазначити, що проценти за користування чужими коштами, які відповідно до договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою підпадають під визначення пені, передбаченої статтею 549 ЦК України. Вказана правова позиція наведена у Постанові ВС у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18. Щодо пролонгації Договору. Суд бере до уваги проведену позичальником оплату у розмірі 1960 грн на 14й день користування коштами. У відповідності до Правил, такі дії свідчать про бажання позичальника продовжити Договір на тих самих умовах і на той самий строк (14 днів), тобто до 10.09.2020 включно. Водночас суд не бере до уваги платіж у розмірі 1940 грн від 12.09.2020 у якості дій, що свідчать про бажання позичальника продовжити Договір з огляду на таке. По-перше, вказаний платіж вчинено після закінчення строку попередньої пролонгації. По-друге, вказаний платіж є меншим ніж сума нарахованих процентів за цей період, а відтак, відповідно до п. 7.4 Правил пролонгація не відбувається. Щодо стягнення заборгованості за процентами за період з 11.09.2020 по 09.12.2020. З огляду на зазначені вище висновки, з 11.09.2020 Договір не був пролонгований, відповідно, нараховані проценти за ставкою 2% на день є: або пенею (відповідно до п. 6 Договору), або процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (відповідно до п. 9 Договору). Однак, зміст позовних вимог не стосується стягнення пені як неустойки за порушення грошового зобов`язання, а правові підстави для стягнення процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, - відсутні. В даному випадку суд вважає за можливе застосувати правило contra proferentem (слова у договорі слід тлумачити проти того, хто їх написав), яке було закріплено як у ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (втратив чинність з 01.01.2024), відповідно до якого у разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов`язків сторони за договором за участю споживача фінансових послуг такі права та обов`язки тлумачаться на користь такого споживача (ч. 5 ст. 6 згідно із ЗУ № 122-ІХ від 20.09.2019). А також закріплено і у ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (введення в дію з 01.01.2024), де зазначається, що нечіткі або неоднозначні положення договорів про надання фінансових послуг (у тому числі щодо прав та обов`язків сторін) за участю споживача тлумачаться на користь споживача (ч. 9 ст. 9 Закону). З огляду на зазначене, суд вважає, що підстав для стягнення заборгованості за процентами з 11.09.2020 по 09.12.2020 у розмірі 12620 грн, - немає. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме у частині заборгованості за тілом кредиту, інфляційних збитків та 3% річних, які нараховані з 09.11.2021 по 23.02.2022. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем\~судових витрат\~у вигляді\~судового збору\~в розмірі\~2422,40\~грн підтверджується\~платіжною інструкцією\~№ 0541700001 від 31.07.2025. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 7367,22 грн стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 896,30 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 19987,22 грн, а задоволено 7367,22 грн, тобто на 85 % (7367,22 х 100 % /19987,22 = 37% ). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 896,30 грн судового збору (2422,40 х 37 %/100%). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути понесені позивачем витрати на правничу правову допомогу у розмірі 3330 грн (9000,00 х 37 % /100%).

Outcome: partial