Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

23 травня 2025 року представник позивача звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.11.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://alexcredit.ua який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит», було укладено договір про надання кредиту № 2913730, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS2913730. Відповідно до умов п. 1.3. договору позики ТОВ «Алекскредит» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 3500 гривень перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий надано [PERSON] , а саме: № [NUMBER] , номер операції: [NUMBER] . Платіж був виконаний 16.11.2019 року. Відповідно п. 1.7. договору позики, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: п. 1.7.1. у випадку використання кредиту менше ніж 5 календарних днів дострокове виконання зобов`язань, позичальник сплачує фіксовану суму за користування кредитом, яка складає 6,40% від визначеної в п.1.3. цього договору суми кредиту. Як вбачається з п. 1.7.3. при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в базовий період з 16.11.2019 року до 16.11.2019 року 1,70% за один день користування кредитом; - в спеціальний період з 17.12.2019 року до 13.06.2020 року включно 3% за один день користування кредитом. Зазначає, що відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з чим, представник прохав стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання кредиту № 2913730 від 16.11.2019 р. в розмірі 24185 грн 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», який подано представником Поповим Євгеном Васильовичем до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області. Ухвалою від 26 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 2913730, згідно п. 1.1. якого визначення понять і термінів, які містяться у цьому договорі, тлумачаться відповідно до цього договору та розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua (а.с.14-16). Відповідно до п. 1.2. за Договором Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні. Сума кредиту складає 3500,00 гривень (п. 1.3. Договору). Кредит надається позичальнику у сумі, що зазначена в п. 1.3. цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4. Договору). Відповідно до п. 1.5. Договору за цим Договором Позичальник сплачує суму кредиту, Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.29. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. Відповідно до п. 3.1. сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 16.11.2019 року до кінцевої дати виконання договору 13.06.20220 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору. ТОВ «Алекскредит» виконало свої зобов`язання за договором про надання кредиту та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3500,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 21.04.2025 року (а.с.19). Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 2913730 від 16.11.2019 року станом на 30.04.2025 року заборгованість [PERSON] становить 24185,00 гривень, яка складається з: 3500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20685 грн. заборгованість за процентами (а.с.21-22). Доказів погашення заборгованості перед Банком з боку відповідача матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved