Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

18.07.2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 22 536,13 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 550314681 від 15.03.2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 16.12.2024 року справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 15.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 550314681, згідно умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 8 000 грн. строком на 24 місяці з оплатою процентів в розмірі 0,01 % річних (дисконтна ставка) за строкову заборгованість та в розмірі 1,7 % за кожний день користування кредитом за прострочену заборгованість. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, переказавши на картку відповідача 8 000 грн. 15.03.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди № 19 і 26 до нього, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 550314681 від 15.03.2020 року в сумі 21 312,22 грн., з яких 7 999,40 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13 312,82 грн. заборгованість за відсотками. 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 550314681 від 15.03.2020 року. 14.02.2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором позивачу в сумі 22 536,13 грн., з яких: 7 999,40 грн. залишок простроченого кредиту; 14 536,73 грн. залишок прострочених відсотків. Відповідач взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору не виконала, тобто не надала своєчасно товариству та його правонаступникам грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим, станом на 26.06.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 22 536,13 грн., з яких: 7 999,40 грн. залишок простроченого кредиту; 14 536,73 грн. залишок прострочених відсотків. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач користувалася кредитними коштами, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом у розмірі 22 536,13 грн., з яких: 7 999,40 грн. залишок простроченого кредиту; 14 536,73 грн. залишок прострочених відсотків, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 17/06/24-02 від 17.06.2024 року, додаткову угоду № 6 до вказаного договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 5 000 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved