Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, третя особа: Національний заповідник "Софія Київська" про скасування наказу про відсторонення. У позовних вимогах просила визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к»); стягнути з Міністерства культури та стратегічних комунікацій України на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] відсторонено від виконання обов?язків генерального директора. Вважає, що Наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» є порушенням її прав, оскільки під час перебування на лікарняному її відсторонили від роботи, належним чином не довели до відома зазначений наказ. Внаслідок таких дій [PERSON] інформації про підставу, причину, період перевірки, відсторонення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 17 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач зазначає, що з метою проведення перевірки фактів щодо несанкціонованого розважального заходу на території Національного заповідника «Софія Київська» був оформлений Наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» на підставі доповідної записки директора департаменту захисту та збереження культурної спадщини Володимира Шорнікова від 23.04.2025 року. З метою виключення можливості впливу на результати було прийнято рішення про відсторонення [PERSON] від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» на період перевірки, а тому Наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» є правомірним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] відсторонено від виконання обов?язків генерального директора. Згідно пункту 1 наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к (без змін) створено комісію з перевірки окремих напрямів діяльності генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] в частині ефективного використання і збереження закріпленого за заповідником майна у складі трьох осіб - працівників Міністерства культури та стратегічних комунікацій України. Пунктом 2 наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к наказано комісії протягом з 24.04.2025 р. по 23.05.2025 р. здійснити перевірку та за її результатами скласти відповідний звіт. Пунктом 3 наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к відсторонено на період проведення перевірки генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] від виконання покладених на неї обов?язків. Пунктом 4 наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к покладено виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» на [PERSON] , заступника генерального директора з наукової роботи Заповідника, на період відсторонення генерального директора Заповідника/Позивача. Пунктом 5 наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к [PERSON] наказано забезпечити оперативне та повне надання інформації та документів, необхідних для здійснення роботи комісії, а також доступ членів комісії до території та приміщень Заповідника. Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к» внесено зміни до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353 якими збільшено обсяг перевірки, а саме: пункт 1 наказу після слів «в частині ефективного використання і збереження закріпленого за заповідником майн доповнено наступними словами і цифрами: «використання фінансових і матеріальних ресурсів, ефективного і цільового використання бюджетних коштів, дотримання статуту Національного заповідника «Софія Київська», дотримання вимог передбачених Контрактом від 24 червня 2020 року N? 734, укладеним між Міністерством та [PERSON] , за період з 01 січня 2021 року до 24 квітня 2025 року», а також додатково збільшено кількість членів комісії на 5 осіб. При цьому, у пункті 1.5. Контракту від 24 червня 2020 року N? 734 передбачено, що Керівник, є підзвітним Міністерству у межах, встановлених законодавством, Положенням Заповідника та цим контрактом. Пунктом 1.3. Контра передбачено, що Керівник, який уклав цей контракт, є повноважним представником Заповідника під час реалізації повноважень, факт виконання обов?язків Заповідника, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами та Положенням Заповідника. Таким чином, виходячи із змісту Контракту Відповідач може перевіряти виключно дотримання Позивачем саме Положення Національного заповідника «Софія Київська» (пункт 1.5. Контракту від 24 червня 2020 року N? 734). Як зазначено в наказі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353: підставою є службова записка заступника Міністра Сергія Бєляєва від 30.04.2025. [PERSON] з цією доповідною запискою не ознайомлена, таким чином, їй не відомі підстави видання цього наказу. Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к» внесені наступні зміни до оскаржуваного наказу. У пункті 2 слова та цифри «по 23 травня 2025 року» змінити словами та цифрами «по 22 червня 2025 року». Тобто продовжено термін перевірки напрямів діяльності генерального директора та Заповідника . Пункти 3 та 4 визнано такими, що втратили чинність з 24 травня 2025 року. Тобто втратили чинність пункти наказу від 24.04.2025 N?353-к про відсторонення Позивача з 24.05.2025 року від виконання обов?язків на період перевірки та про призначення [PERSON] виконуючим обов?язки генерального директора Заповідника. Пункт 5 оскаржуваного наказу в редакції наказу від 22.05.2025 N? 437-к викладено у наступній редакції «5. [PERSON] з 24 травня 2025 року забезпечити оперативне та повне надання інформації та документів, необхідних для здійснення роботи комісії, а також доступ до території та приміщень Заповідника». Цей пункт також є незаконний і порушує мої права як працівника через те, що забезпечити з 24 травня 2025 року оперативне та повне надання інформації та документів, необхідних для здійснення роботи комісії, а також доступ до території та приміщень Заповідника, відсутня можливість, оскільки я 24.05.2025 року ще перебувають у тимчасовій непрацездатності. При прийнятті рішення про відсторонення [PERSON] від виконання покладених на неї обов?язків Міністерство культури та стратегічних комунікацій України у наказі N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») послалося на підпункти 2 2.3.5. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов?язки сторін» Контракту від 24.06.2020 року. Суд зауважує, що у чинному законодавстві України перелік випадків, у яких допускається відсторонення працівників від роботи, встановлюється ст. 46 Кодексу законів про працю України. Так, відсторонення допускається у разі ???появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп?яніння; ???відмови або ухилення від обов?язкових медичних оглядів, навчання, інструктаж, перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; ???проведення службової перевірки роботодавцем, який віднесений до пере, об?єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економік безпеки держави, та/або об?єктів чи операторів критичної інфраструктури; ???в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені законодавством. Тобто відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Ст. 46 КЗпП містить перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, однією з яких є «інші випадки, передбачені законодавством», тобто законодавство допускає застосування інших підстав, однак чітко зазначає, що вони мають б передбачені законодавством. Складовими законодавства України (окрім Конституції України) є закони, постанови Верховної Ради України, укази (нормативні акти) Президента України як голови держави, декрети та постанови Кабінету Міністрів України як вищого органу в системі органів виконавчої влади, прийняті в межах їх повноважень. Вони є обов`язковими до виконання території держави, встановлюють загальнообов?язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частини законодавства України. Частиною національного законодавства є також, відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. В контексті офіційного тлумачення терміну «законодавство», наданого Конституційним Судом України у рішенні від 09.07.1998 у справі N? 12-рп/98 конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») його треба розуміти так, що вказаним терміном «законодавство» охоплюються саме закони України чинні міжнародні договори України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Таким чином, норми Контракту від 24.06.2020 року не можуть встановлювати підстави для відсторонення працівника, оскільки контракт не є законодавчим документом. Отже, враховуючи зміст статті 19 Конституції України, ст. 46 КЗпП, рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі N? 12-рп/98, відсторонення від роботи може застосовуватись до працівника виключно у випадках, передбачених законодавством. Інші підстави для відсторонення відсутні. Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати Конституції. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно з ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов?язки громадянина. Оскільки відсторонення від роботи є впливає на право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції України, таке втручання дозволено виключно законами України. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України і лише до її повноважень віднесено прийняття законів. Міністерство культури та стратегічних комунікацій України не наділене повноваженнями ухвалювати нормативно-правові акти, спрямовані на звуження або обмеження прав людини і громадянина. Відповідно до підпункту 2.3.4. пункту 2.3. розділу 2 Контракту від 24.06.2020 року Міністерство право здійснювати контроль за діяльністю Заповідника, ефективністю використаних бюджетних коштів і збереженням закріпленого за установою манна, у тому чи проводити перевірки діяльності Заповідника з питань, що відносяться компетенції Міністерства, запитувати та отримувати від Керівника інформацію щодо окремих напрямів діяльності Заповідника, а також про виконання умов цього Контракту. Підпункти 2.3.4., 2.3.5. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов?язки сторін» Контракту від 24.06.2020 року між собою не пов?язані, оскільки підпункт 2.3.4. врегульовує питання контролю за діяльністю Заповідника, що не потребує відсторонення генерального директора. Підпункт 2.3.5. врегульовує питання контролю за діяльністю Керівника Заповідника, з правом відсторонення генерального директора. Таке право може застосовуватись лише з підстав, передбачених законодавством. Крім того в оскаржуваному Наказі Міністерством не конкретизовано: які саме окремі напрями діяльності генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] підлягають перевірці. Зокрема, які напрямки в частині дотримання Статуту Національного заповідника «Софія Київська» (Контрактом Позивача передбачено дотримання Положень а не Статуту; напрямки діяльності директора не визначені в Контракті чи Статуті). Щодо дотримання Позивачем вимог, передбачених Контрактом від 24 червня 2020 року N? 734, укладеним між Міністерством та [PERSON] , то в наказі відсутні посилання на відповідні пункти Статуту чи Контракту від 24 червня 2020 року, тобто незрозуміло про які вимоги зазначає Відповідач. Напрями діяльності генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» прямо не визначені Контрактом 24 червня 2020 року N? 734, Статутом Заповідника, затвердженим наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 16.12.2024 №916. Внаслідок того, що Відповідачем не визначено напрями перевірки діяльності генерального директора Національного заповідника «Софія Київська», не вбачається можливим визначити межі перевірки та в якій частині, в яких обсягах перевіряється діяльність Позивача як Керівника Заповідника. Зі змісту наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») вбачається, що Міністерством культури та стратегічних комунікацій України фактично перевіряється діяльність Національного заповідника «Софія Київська» в цілому, оскільки за Наказом комісію створено «для перевірки окремих напрямів діяльності генерального директора Заповідника в частині ефективного використання і збереження закріпленого за заповідником майна, використання фінансових і матеріальних ресурсів, ефективного і цільового використання бюджетних коштів, дотримання статуту Національного заповідника «Софія Київська», дотримання вимог, передбачених Контрактом...». Відповідно до підпунктів 7.2.3. - 7.2.5. пункту 7.2. Статуту Національного заповідника «Софія Київська» на Заповідник покладено зобов?язання забезпечувати цільове та ефективне використання коштів, отриманих від своєї діяльності та з Державного бюджету України; забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за Заповідником державного майна; використовувати кошти, отримані від своєї діяльності, у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Статутом. Таким чином, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України здійснює одночасно дві перевірки: діяльності Заповідника та Керівника. При цьому, прийнявши/видавши Наказ N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к»), відповідач порушив підпункт 2.3.4. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов?язки сторін» Контракту, оскільки згідно цього підпункту Міністерству надано право здійснювати контроль за діяльністю Заповідника, ефективністю використання бюджетних коштів і збереженням закріпленого за установою майна, у тому числі проводити перевірки діяльності Заповідника з питань, що відносяться до компетенції Міністерства, запитувати та отримувати від Керівника інформацію щодо окремих напрямів діяльності Заповідника, а також про виконання умов цього Контракту. Тобто внаслідок відсторонення [PERSON] стало неможливим виконати підпункт 2.3.4. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов?язки сторін» Контракту. Наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») виданий під час перебування [PERSON] на лікарняному у період тимчасової непрацездатності, що підтверджується листками, сформованими в Електронному реєстрі листків непрацездатності: ??N? 16979916-2031490595-1 - 3 14.04.2025 по 17.04.2025; N? 16979916-2031510900-1 - з 18.04.2025 по 02.05.2025; N? 16979916-2031819741-1 - 3 03.05.2025 по 12.05.2025; N? 16979916-2032069743-1- 3 13.05.2025 по 27.05.2025, а також табелями робочого часу за квітень та першу половину травня 2025 року. Згідно п. 16 ст. 1 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування» листок непрацездатності - це сформований програмними засобами електронного реєстру листків непрацездатності на підставі медичного висновку п тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини зареєстрований за єдиним реєстраційним номером цього реєстру електронні документ, що є підставою для звільнення від роботи, призначення страхових виплат відповідно до чинного законодавства про соціальне страхування. Згідно з п. 15 ст. 1 Закону України "Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування" медичний висновок про тимчасову непрацездатність - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров?я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності. Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 02.10.2024 р. у справі №3-5/2023(5/23, 79/23) Конституційний Суд України зважає на те, що тимчасова непрацездатність - це «непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин (вагітність та пологи, карантин тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування, реабілітації, інших заходів медичного характеру, та триває до відновлення працездатності або до закінчення причин, унеможливлюють виконання роботи. Тимчасова непрацездатність обраховується в календарних днях» (абзац четвертий пункту 3 розділу І Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров?я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність» від 1 червня 2021 року N? 1066). Отже, тимчасова непрацездатність - це такий стан особи, за якого вона не може виконувати професійні обов?язки протягом певного проміжку часу за місцем роботи з об?єктивних причин. Особам, які тимчасово втратили працездатність, законом гарантовано, що на період перебування на лікарняному за ними буде збережено їхнє робоче місце до моменту закінчення тимчасової непрацездатності. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] перебувала на лікарняному (у тимчасовій непрацездатності) з 14.04.2025 р. і не виконувала в цей час свої професійні обов?язки за місцем роботи, у Відповідача були відсутні підстави та можливість відсторонити [PERSON] з 24.04.2025 р. від роботи, яку вона не виконувала. Листок непрацездатності, сформований на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність, є фактичним доказом неможливості відсторонення особи від роботи, яку вона не виконувала, під час перебування її на лікарняному (у тимчасовій непрацездатності). Про те, що перший заступник генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] приступив до тимчасового виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» у зв?язку із тимчасовою непрацездатністю генерального директора, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України було повідомлене листом Національного Заповідника «Софія Київська» від 14.04.2025 р. вих. N? 74/01-18/03, що надісланий через систему електронного документообігу АСКОД. Тобто при прийнятті наказів від 24.04.2025 р. N?353-к та від 02.05.2025 р. N? 377-к, від 24.04.2025 N?353-к» Відповідач був обізнаний про те, що [PERSON] перебувала на лікарняному (у тимчасовій непрацездатності) з 14.04.2025 р. і не виконувала в цей час свої професійні обов?язки за місцем роботи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 р. у справі №817/1338/18, тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов?язків в порядку відсторонення від роботи, на умовах та підставах, встановлених законодавством/контрактом за суттю не є дисциплінарним стягненням, який застосовується у виняткових випадках а є запобіжним заходом і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Оскільки [PERSON] на день прийняття Відповідачем Наказу N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») перебувала на лікарняному (у тимчасовій непрацездатності, була відсутня на роботі і не виконувала в цей час свої професійні обов?язки, настання негативних наслідків було неможливим, а тому у Відповідача були відсутні підстави для видання наказу про відсторонення [PERSON] від виконання покладених на неї обов?язків. Відсторонення від виконання обов?язків під час перебування на лікарняному (у межах тимчасової непрацездатності) тягне за собою порушення прав особи, оскільки в як найманий працівник, не може реалізувати своє право на запитування інформації щодо перевірки та надання пояснень/інформації з предмету перевірки. Накази Міністерства культури та стратегічних комунікацій України N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») не були доведені відома [PERSON] , про що свідчить відсутність її підпису. Тобто фактично Міністерство не повідомило [PERSON] про розпочату перевірку. В Наказі Міністерств культури та стратегічних комунікацій України N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к») також не конкретизовано, на підставі саме яких пунктів статті 6 Закону України «Про управління об?єктами держав власності» та Положення про Міністерство культури та стратегічних комунікацій України уповноваженим органом управління/Відповідачем прийнято рішення і відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» та видано наказ/накази. Підпунктами 2.3.4., 2.3.5. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов?язки сторін» Контракту чи нормами Закону України «Про управління об?єктами державної власності» чи Положенням про Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, на які Відповідач посилається при прийнятті Наказу, не передбачено право Міністерства культури та стратегічних комунікацій України тимчасово відстороняти Керівника від виконання покладених на нього обов?язків під час його перебування на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Відповідно до абзацу 13 пункту 9.3. розділу 9 Статуту Національного заповідника «Софія Київська», затвердженого наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 16.12.2024 р. N? 916 у разі тимчасової відсутності Генеральний директор Заповідника має право відповідним рішенням (наказом) покладати на цей період повноваження виконання своїх обов?язків на одного із своїх заступників, про що зобов?язаний повідомити Уповноважений орган управління. У випадку, коли такий наказ не видається з непередбачуваних обставин (хвороба, нещасний випадок тощо), обов?язки Генерального директора виконує перший заступник генерального директора, про що він має повідомити Уповноважений орган управління, а у випадку відсутності першого заступника генерального директора, обов?язки Генерального директора виконує заступник генерального директора з економічних та загальних питань, про що він має повідомити Уповноважений орган управління, а за наявності наказу про розподіл функціональних повноважень директором та Генерального директора у разі його тимчасової відсутності виконує один із його заступників у відповідності до цього наказу. Згідно з наказом Національного заповідника «Софія Київська» від 14.04.2025 р. N? 54-к у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] - генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» та відповідно до абзацу 13 пункту 9.3. розділу 9 Статуту Національного заповідника «Софія Київська», затвердженого наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 16.12.2024 р. N? 916, до тимчасового виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» на період з 14.04.2025 р. до фактичного виходу на роботу із тимчасової непрацездатності [PERSON] приступив перший заступник генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] . Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к (п. 4 Наказу) покладено виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» на [PERSON] , заступника генерального директора з Заповідника, на період відсторонення генерального директора Заповідника. Таким чином, наказ Міністерства культури та стратегічних комунікацій України N? 353-к від 24.04.2025 р. прийнятий: ??під час/у період тимчасової непрацездатності генерального директора; ??з порушенням порядку виконання обов?язків генерального директора Заповідника, встановленого абзацом 13 пункту 9.3. розділу 9 Статуту Національного заповідника «Софія Київська», затвердженого наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 16.12.2024 р. N? 916; під час/у період, коли обов?язки генерального директора фактично виконував і перший заступник у відповідності до затвердженого наказом Міністерства культурних та стратегічних комунікацій України від 16.12.2024 р. N? 916 Статуту Національного заповідника «Софія Київська». Наказ Національного заповідника «Софія Київська» від 14.04.2025 р. N? 54-к про виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» першим заступником генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON] на період з 14.04.2025 р. до фактичного виходу на роботу із тимчасової непрацездатності [PERSON] , виданий в межах повноважень і доведений до відома Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, скасований не був. Фактично з 24.04.2025 р. по 24.05.2025 р. в Національному заповіднику «Софія Київська» одночасно діяло 2 накази, відповідно до яких дві особи виконували обов`язки генерального директора, а саме: ??перший заступник генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» [PERSON]; ??заступник генерального директора з наукової роботи [PERSON] . Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України). Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (ч.1 ст.21 КЗпП України). У статтях 43-46 Конституції України передбачено основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю. Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Згідно зі статтею 233 КЗпП України (станом на час звернення до суду із позовними вимогами) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Зі змісту зазначеної статті вбачається, що перебіг місячного строку за вимогою про поновлення на роботі починається із дня вручення копії наказу про звільнення, а не з дня його направлення або оголошення його змісту (див. постанову Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 463/952/15). Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З урахуванням порушених трудових прав позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині позову щодо скасування наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 р. N? 353-к «Про відсторонення від виконання обов?язків генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»» (зі змінами, внесеними наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 02.05.2025 р. N? 377-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 14.05.2025 р. N? 414-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N? 353-к», наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 22.05.2025 N? 437-к «Про внесення змін до наказу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 24.04.2025 N?353-к»). Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме 1 211, 20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved