Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивує тим, що 29.03.2024\~року о\~12\~годині 35\~хвилин,\~в Донецькій\~області,\~м.\~Краматорську,\~перехрестя\~вул.\~Паркова\~та\~бр\~Машинобудівників,\~водій [PERSON] ,\~керував транспортним\~засобом Kia Sephia, н/з [NUMBER] , по сухому асфальтному покриттю б-ру Машинобудівників з боку вулиці Південна в напрямку (вулиці) пр-ту Миру, виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Паркова, не надав перевагу в русі транспортному засобу Skoda Octavia, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по б-ру Машинобудівників прямо. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначає, що в результаті ДТП було пошкоджено також тролейбус марки Дніпро Т-203 №0225, який знаходиться на балансі КП «КТТУ», внаслідок чого підприємству було заподіяно майнову шкоду. Постановою Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 24.06.2024 року по справі № 175/7500/24, [PERSON] взнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 76\~409, 69 грн у відшкодування шкоди, витрати на проведення експертизи та витрати зі сплати судового збору. Представник відповідача адвокат Кіреєв В.В. подав до суду відзив, в якому заперечує проти позовних вимог, зазначає, що постанова суду не містить жодних відомостей щодо факту завдання 29.03.2024 року механічних пошкоджень тролейбусу марки Дніпро Т-203 № 0225 та щодо безпосереднього причинного зв`язку між діями [PERSON] та завданням механічних пошкоджень тролейбусу марки Дніпро Т-203 № 0225, також вважає, що оскільки відповідач є особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, тому власник даного транспортного засобу повинен був звернутися до МТСБУ для отримання відшкодування шкоди, а тому є неналежним відповідачем, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача адвокат Харитонова М.І. подала до суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти відзиву, зазначає, що між діями відповідача і заподіяною шкодою підприємству є безпосередній причинний зв`язок та є його вина, що підтверджується постановою протоколом про адміністративне правопорушення, також вказує, що оскільки відповідачем не укладався договір обов`язкового страхування, ним не сплачувались страхові внески, він не відноситься до окремих категорій громадян, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до п.13.1 ст.13 Закону№ 1961-IV, тому він і не має право розраховувати на відшкодування спричиненою ним шкоди за рахунок страхувальника (МТСБУ), тому просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав судові заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав судові заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечив проти позовних вимог. Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд встановив наступне. Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2024 року по справі № 175/7500/24 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено штраф у розмірі 850 грн, як вбачається з Постанови, 29.03.2024\~року о\~12\~годині 35\~хвилин,\~в Донецькій\~області,\~м.\~Краматорську,\~перехрестя вул.\~Паркова та\~б-р\~Машинобудівників,\~водій [PERSON] ,\~керував транспортним\~засобом Kia Sephia, н/з [NUMBER] , по сухому асфальтному покриттю б-ру Машинобудівників з боку вулиці Південна в напрямку (вулиці) пр-ту Миру, виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Паркова, не надав перевагу в русі транспортному засобу Skoda Octavia, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по б-ру Машинобудівників прямо. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій [PERSON] , порушив п.16.1 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Як вказує позивач, на дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, доказів наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів матеріали справи не містять. Згідно довідки від 05.06.2024 року №37-13/115, КП «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» повідомляє, що на його балансі обліковується тролейбус інв.№050225. Відповідно до звіту №58/24 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.04.2024 року, вартість ремонтно-відновних робіт тролейбуса марки: Дніпро Т-203 рег№0225 складає: 76\~409, 69 грн. Положеннями ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1\~ст.\~15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8, 9 ч.2\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.ст.\~979,\~980 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до\~ст.\~3\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин,\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та\\або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755\\18006\\15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у\~ст. 38 вказаного Закону\~та\~ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно із ч.ч. 5, 6\~ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд, бере до уваги, що при вирішенні спірних прав та обов`язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки дія цієї постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому. Отже, спершу потерпілий повинен заявити вимоги саме до Страховика про стягнення страхового відшкодування і лише, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт страхової виплати, тоді у нього виникає право звернутися з позовом до безпосереднього завдавача шкоди. Згідно із\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За умови ч.1\~ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Положеннями ч.1\~ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed