Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що 28.04.2023 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] укладено заяву договір №2023/І_С/251_Z23442333-01 (договір карткового рахунку) за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок, встановлено ліміт дозволеного овердрафту, відкрито кредитну лінію. Відповідач кредитними коштами користувався, однак допустив порушення умов кредитного договору щодо погашення кредиту та нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 02.03.2025 утворилась кредитна заборгованість у розмірі 36 444,57 грн, яка складається з 13 844,75 грн поточної заборгованості за кредитом, 12 758,74 грн простроченої заборгованості за кредитом, 510,05 грн поточної заборгованості за процентами, 9 331,03 грн простроченої заборгованості за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку, а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 28.03.2025 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просив про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, вказана ним причина повторної неявки визнається судом не поважною, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.04.2023 [PERSON] підписав Заяву-договір №2023/І_С/251_Z23442333-01 (договір карткового рахунку), яким приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та встановлення ліміту дозволеного овердрафту за картковим рахунком «Еко кредитка», який в розділі 4 Договору «Умови споживчого кредитування» додатково отримав №2023/ОВР/251-000320. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу погоджено основні параметри кредитування: орієнтовна сума кредиту 10000,00 грн, максимальна сума ліміту овердрафту 300000,00 грн, щомісячний платіж по кредиту 7%, мінімум 50,00 грн, процентна ставка на поточну заборгованість 43,00% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48,00% річних. Порядок надання кредиту безготівковим шляхом у формі кредитування карткового рахунку, строк дії ліміту 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації відповідно до правил. 17.05.2024 за рішенням верифікатора та андерайтера на прохання позичальника строк ліміту дії дозволеного овердрафту було продовжено ще на 12 місяців із встановленням процентної ставки на поточну заборгованість 45,00% річних. Умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були узгоджені сторонами у встановленому законом порядку, відповідач з ними погодився, що підтверджується його особистим підписом у заяві від 28.04.2023, тобто відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. На виконання умов укладеного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив відповідачу поточний рахунок, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Рішенням банку від 17.05.2024 відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 27300,00 грн, процентна ставка 45%, що підтверджується випискою з рішення верифікатора та андерайтера. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.03.2025 утворилась кредитна заборгованість у розмірі 36 444,57 грн, яка складається з 13 844,75 грн поточної заборгованості за кредитом, 12 758,74 грн простроченої заборгованості за кредитом, 510,05 грн поточної заборгованості за процентами, 9 331,03 грн простроченої заборгованості за процентами. 03.02.2025 позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове повернення кредиту у загальному розмірі 35\~526,20 грн, однак відповідачем кошти до цього часу не сплачено, що порушує право позивача на отримання власних коштів. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Положення статті 626 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. У ході розгляду справи встановлено, що сторони у встановленому порядку уклали договір, за умовами якого відповідач отримав у користування кредитні кошти від позивача, зобов`язався їх повернути, а також сплатити нараховані проценти. Своїм підписом відповідач погодився з запропонованими умовами кредитування, доказів оскарження умов договору матеріали справи не містять. На підтвердження факту належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав суду копію банківської виписки, з якої можна встановити, що відповідач користувався кредитними коштами, які були зараховані на його рахунок. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості у разі наявності заперечень. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Надаючи оцінку доказам, поданим позивачем, суд зазначає, що позивач, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36 444,57 грн, яка складається з 13 844,75 грн поточної заборгованості за кредитом, 12 758,74 грн простроченої заборгованості за кредитом, 510,05 грн поточної заборгованості за процентами, 9 331,03 грн простроченої заборгованості за процентами. Вимога позивача про дострокове повернення кредиту, направлена відповідачеві 03.02.2025, залишена останнім без належного реагування. У зв`язку із викладеним та заявою відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №2023/ОВР/251-000320 від 28.04.2023 в розмірі 36\~444,57 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved