Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

[PERSON] 08 липня 2025 року звернувся до суду з позовом [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га, кадастровий номер 0720855400:01:002:0053, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько, 3еленько [PERSON] , після смерті якого відрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить земельна ділянка, яка є предметом спору. Позивач зазначає, що рішення Горохівського районного суду за нею визнано право власності на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку під будинком в нотаріальному порядку не може, через те що воно входить у спадщину за законом, а вона відмовилася від частки спадщини на користь своєї сестри [PERSON] . Зауважує, що відмовилася від майна за законом, що розташоване на території Холонівської сільської ради, в заяві будь-яке інше майно не вказано. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін. Позивач в підготовче судове засіданні не з`явилася, проте подала заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує із підстав зазначених у позові та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 08 вересня 2025 року від неї надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити без її участі, заявлені позивачем позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2012 серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області (а.с.12). Документами про родинні відносини, підтверджується, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с.10, 11). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Мар`янівської селищної ради і зареєстрованого 14 травня 2003 року в реєстрі за №57, цілий житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , [PERSON] заповів [PERSON] . Рішенням Горохівського районного суду Волинської області у справі №155/1046/13-ц від 19 червня 2013 року позов [PERSON] задоволено повністю та визнано нею право власності на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Рішення не змінено та не скасоване, набрало законної сили 02 липня 2013 року (а.с.15). Відповідно до копії державного акту на право на земельну ділянку серії ЯК №833407 [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0802 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16). Із заяви [PERSON] поданої в Горохівську державну нотаріальну контору Волинської області 12.04.2013 року вбачається, що заявник відмовилась від частки спадщини, а саме земельної ділянки площею 1,30 га на користь сестри [PERSON] (а.с.14). Із матеріалів спадкової справи №235/2013 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину та оформила спадкові права на частину спадкового майна (а.с.33-67). Згідно довідки Мар`янівської селищної ради №609 від 08 квітня 2013 року, спадкоємцем майна по заповіту від 14 травня 2003 року після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання та догляду за майном. Даний заповіт не змінений і не скасований (а.с.38). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року №02-31/288, державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку оскільки остання відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] (а.с.18). Тобто, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. У ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п."а" ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Судом встановлено, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із дослідженого рішення суду, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] за якою судом визнано право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці, яка є предметом даного спору. Таким чином, встановлено, що позивач, як особа, яка фактично прийняла спадщину, прийняла частину спадщини за заповітом, добросовісно володіла спадковим майном (спірною земельною ділянкою), позбавлена можливості оформити свої спадкові права через подану 17 травня 2013 року заяву до Горохівської державної нотаріальної контори. Разом із тим, заява [PERSON] від 17 травня 2013 року містить посилання на конкретне майно, його розміри та місце розташування, що у розумінні суду не є достатнім доказом відмови від усієї спадщини, оскільки позивач знала про існування заповіту, а тому відмовляючись від належної частки у спадщині - земельної ділянки вказаної у заяві фактично не відмовлялась від земельної ділянки на якій розташований житловий будинок який спадкодавець заповів їй. У сукупності із іншими доказами заява [PERSON] від 17 травня 2013 року не може бути достатньою обставиною для позбавлення позивача єдиного способу належного та ефективного захисту порушеного права спадкоємця яким є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності зокрема надавши оцінку зазначеній заяві у сукупності з іншими доказами у справі, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що [PERSON] вправі успадкувати земельну ділянку площею 0,0802 га, кадастровий номер 0720855400:01:002:0053, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , у зв`язку із чим суд вважає аргументи сторони позивача підставними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved