Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] котра померла [INFO] , зокрема те, що [PERSON] є сином [PERSON] , котра померла [INFO] . Мотивує свої позовні вимоги наступним. Вказує, що [INFO] померла матір Позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. [INFO] помер батько позивача. Позивач повідомляє, що в свідоцтві про народження Позивача прізвище батьків і Позивача вказано, як « [PERSON] ». Хто зробив помилку при видачі паспорта Позивачу не відомо. [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] заповіла все своє майно Позивачу. Позивач проживав та був зареєстрований з [PERSON] до дня її смерті в [ADDRESS] . У зв`язку з чим, Позивач звернувся в ДНК для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте під час перевірки документів, нотаріусом було виявлено описку у свідоцтві про народження Позивача та свідоцтвом про смерть матері. У зв`язку з такою опискою, яка ставить під сумнів наявність родинних відносин між Позивачем та його матір`ю, нотаріус повідомив, що потрібно встановити факт родинних відносин. Позивач повідомляє, що така помилка є в прізвищах із сім`ї не зауважував, допоки на це звернув увагу нотаріус. Хто з працівників органу місцевого самоврядування допустив таку помилку при видачі свідоцтв Позивачу не відомо. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являється матір`ю Позивача. Вжиті Позивачем заходи щодо підтвердження факту його родинних відносин з померлою матір`ю, шляхом звернень до Відповідача, не дали позитивного результату, а відтак саме звернення до суду зі позовною заявою є єдиними способом захисту права на спадкування. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, його представника, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд констатує, що встановлення юридичного факту родинних відносин, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення юридичного факту родинних відносин необхідно розглядати саме в порядку позовного провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин необхідне позивачу для подальшого прийняття спадщини, спадкування майна. Відповідно до вимог п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved