Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

04 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача 1 Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, відповідача 2 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження щодо батька дитини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що з 2007 року по 2024 рік [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] - донька [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі і не подавали заяву про визнання батьківства до органів РАЦС в порядку статті 126 Сімейного кодексу України, то в свідоцтвах про народження дітей зазначено прізвище матері « [PERSON] », в графі батько - « [PERSON] ». Тобто фактично діти мають ім`я та по батькові позивача. Весь час позивач з [PERSON] проживали спільно однією родиною, вели спільне господарство, спільно виховували дітей. Батьки позивача допомагали у вихованні дітей, брали їх до себе на канікули. У травні 2024 року позивача було мобілізовано на військову службу. Діти залишились проживати з матір`ю. [INFO] [PERSON] померла внаслідок хронічної хвороби. Після її смерті дітей було направлено до Івано-Франківського обласного центру соціально психологічної реабілітації дітей як дітей - сиріт. За наведених обставин позивач просить визнати його батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості з актового запису про народження дітей про [PERSON] як батька дітей; внести відомості до актового запису про народження дітей, зазначивши батьком дітей позивача (а.с. 1-5). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 23-24). Ухвалою суду від 07 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 25-27). Ухвалою суду від 01 липня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 58-60). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, але представник позивача подала до суду заяву, в якій просив слухати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 67). Представник відповідача 1 Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.62). У судове засідання представник відповідача 2 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не прибув, але до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 30-31). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання не з`явилася, але до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника Відділу, просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 68). Згідно частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Оскільки учасники справи у судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. З урахуванням приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи за відсутності учасників справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії Витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] має посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] та військовий квиток (а.с.10-15). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 16-17). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 18). Згідно довідки Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 18 від 12.02.2025, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 28 січня 2025 року по даний час перебувають у даному закладі (а.с.19). Згідно копій висновків про біологічне батьківство № MGU2025 від 26 травня 2025 року, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 41-42). Відповідно до копій Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 53-54). Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності зі статтею 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Стаття 126 Сімейного кодексу України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Відповідно до положень статті 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. За змістом статті 128 Сімейного кодексу України закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Частина перша статті 135 Сімейного кодексу України зазначає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Батьки [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому запис про реєстрацію народження та про батька дітей у Книзі реєстрації народжень було здійснено зі слів матері. Прізвище дитини було зазначено дівоче по матері [PERSON] , а по батькові [PERSON] за ім`ям біологічного батька. При цьому у свідоцтві про народження позивач зазначила як батька [PERSON] . Отже, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~Сімейного кодексу України. З висновків про біологічне батьківство № MGU2025 від 26 травня 2025 року вбачається, що біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.41,42). При цьому, оцінюючи такі докази, як висновки про біологічне батьківство, суд, з урахуванням інших доказів, зібраних у справі, які проаналізовано судом, з огляду на відсутність спростування такого доказу, або клопотання учасників справи, що подані докази викликають сумнів, вважає зазначені докази належними та допустимими у межах цієї справи, а тому приймає до уваги разом з іншими доказами. За таких обставин суд вважає доведеними обставини, викладені у позові. Суд, з урахуванням інтересів дітей, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання батьківства підлягають задоволенню. За положеннями\~статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у\~статтях 126 Сімейного кодексу України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 121, 125, 126, 128, 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved