Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 07.08.2023 [PERSON] через свого представника\~ адвокатку Братцеву Н.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] (третя особа [PERSON] ) про поділ майна подружжя. В обґрунтування змінених позовних вимог посилалася на те, що 27.04.1996 сторони перебувають у шлюбі, який до цього часу не розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] , який є повнолітнім. У період шлюбу за спільні кошти сторони придбали нерухоме та рухоме майно, а саме, квартиру за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і [PERSON] за договором купівлі-продажу від 04.07.2002, квартиру за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожний за договором купівлі-продажу від 24.07.2009, транспортний засіб марки BMW, модель 5201, тип легковий седан-В, рік випуску 2016, дата реєстрації 14.05.2016 на ім`я [PERSON] . У сторін також наявні грошові кошти, що перебувають на рахунках у банківських установах, всі договори з банками оформлення на відповідача [PERSON] . Сторони 19.06.2023 уклали договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, посвідчений 19.06.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Маєвською М.В., відповідно до якого в особисту приватну власність відповідача [PERSON] перейшла квартира за адресою: [ADDRESS] і транспортний засіб марки BMW, модель 5201, реєстраційний номер [NUMBER] . У особисту приватну власність позиваки [PERSON] перейшла квартира за адресою: [ADDRESS] . Після укладення цього договору 19.06.2023 відповідач повідомив позивачці, надавши копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., що [PERSON] (матір`ю відповідача) придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачка не погоджується із тим, що покупцем квартири є [PERSON] , оскільки грошові кошти для її придбання сторони накопичували разом декілька років, мали намір придбати квартиру для сина із оформленням на когось із сторін. На підтвердження надає довідки про розмір її заробітної плати за останні три роки. Ураховуючи доходи те, що відповідач мав мінімальну зарплату, фактично майже всю суму для придбання спірної квартири надала позивачка. Відповідач зареєструвався у квартирі, не повідомивши позивачку. Мати відповідача [PERSON] не мала можливості придбати квартиру, бо її дохід становить мінімальна пенсія. 14.05.2023 між [PERSON] (продавцем) і [PERSON] (покупцем) укладено попередній договір про купівлю-продаж квартири. Цей договір був погоджений сторонами, оскільки квартира придбавалася в інтересах сім`ї - для сина, кошти накопичувалися разом. Відповідно до п.1.1. попереднього договору сторони зобов`язуються у строк до 26.05.2023 включно укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, за яким продавець буде зобов`язаний у цей строк передати у власність покупця, а покупець в свою чергу прийняти об`єкт нерухомості і сплатити за нього грошову суму, обумовлену договором. Згідно із п. 1.2. договору об`єктом нерухомості є житлова квартира за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3.1. попереднього договору передбачено, що визначена сторонами ціна квартири становить 5670000,00 грн, що на момент укладення договору еквівалентно 150000 доларів США. До підписання попереднього договору [PERSON] на підтвердження зобов`язань передав продавцю задаток в сумі 37800,00 грн. Позивачка була обізнана про те, що основний правочин мав відбутись до 26.05.2023, у зв`язку з чим передала [PERSON] грошові кошти, що становлять половину вартості квартири. [PERSON] запевняв, що продавець відкладав дату правочину. Позивачка довіряла чоловікові. Повертати половину вартості квартири відповідач відмовився. На підставі викладеного, просила; визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , придбану на ім`я [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 22.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. та визнати за позивачкою у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири; визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти у розмірі 2000000,00 грн та стягнути з [PERSON] частину грошових коштів у розмірі 1000000,00 грн. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач позовні\~вимоги не\~визнав. Представник відповідача адвокатка Войчак О.О. надала відзив на\~позовну заяву (а.с. 128 131 т. 1) у якому вказала, що сторони, перебуваючи у шлюбі, живуть окремо, 26.04.2023 подали заяву про розірвання шлюбу, але позивачка не з`явилася на реєстрацію. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у березні 2022 року, з цього ж часу не ведуть спільне господарство, бюджет роздільний. Позивачка виїздила на деякий час у Німеччину. Договір купівлі-продажу квартири від 22.05.2023 не стосується майнових відносин сторін, ніколи не надавався позивачці. Попередній договір від 14.05.2023 позивачка сфотографувала у автомобілі відповідача без його відома. Цей договір відповідач не приховував, оскільки він допомагав матері купити нерухомість. Син сторін з 2021 року проживає і працює лікарем у Німеччині, м. Штендаль, що підтверджується документом про реєстрацію місця проживання [PERSON] , соціальною страховкою та свідоцтвом про реєстрацію в Магдебурзі, має контракт на кілька років, виїздив з України щоб назавжди залишитися в Європі, повертатися у Україну не збирався. Тому купувати квартиру сину сторони не планували, жодних коштів на її придбання позивачка не передавала. Спірна квартира є власністю матері відповідача [PERSON] , придбана за спільні з чоловіком грошові кошти, які накопичені упродовж років подружнього життя. Також для придбання квартири [PERSON] позичила кошти за договором позики від 12.05.2023 і розписки від 12.05.2023. Батьки відповідача все життя працювали. Батько у вільний від роботи час працював, був водієм вантажного автомобіля. Батьки жили і працювали у місті Нікополі Дніпропетровської області, мали спільне майно, яке пізніше продали і переїхали жити у м. Дніпро. Так, батьки продали квартиру за адресою: [ADDRESS] , що отримана у спадок від [PERSON] . Приблизно у 2004 році ця квартира була продана. Проданий автомобіль «Москвич 412» у 2009 році, дача із земельною ділянкою у дачному кооперативі в м. Нікополі у 2010 році, приватизована трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] у 2013 році, гараж у гаражному кооперативі в м. Нікополі у 2013 році. Батько відповідача має земельну ділянку, за яку з 2006 року отримує щорічно від орендаря орендну платню. Продавши все майно батьки відповідача переїхали у місто Дніпропетровськ у вересні 2013 року. Накопичені кошти та кошти від продажу майна витрачені на нерухомість у якості інвестування. Відповідач допомагав у питанні придбанні квартири. Було прийняте рішення взяти частину грошей у позику, з метою забезпечення зобов`язання укладений договір поруки від 12.05.2023. 14.05.2023 відповідач уклав попередній договір про купівлю-продаж квартири, оскільки допомагав матері. Попередній договір не посвідчений нотаріально. Недотримання обов`язкової нотаріальної форми має наслідком визнання попереднього договору неукладеним. Отже нотаріусом не установлено волевиявлення осіб, дійсних намірів кожного учасника правочину. Дійсними намірами було укладення договору купівлі-продажу квартири, де продавцем є [PERSON] , покупцем [PERSON] . Тому попередній договір не підтверджує намір відповідача придбати квартиру. Погодження між сторонами укладення попереднього договору не було. Позивачка жодного разу не зверталася до відповідача, його матері з претензією щодо квартири. Відповідач та третя особа вперше дізналися про такі вимоги з даного позову. Просив відмовити у задоволені позовних вимог. Третя особа\~ [PERSON] з позовом не погодилася. Її представник адвокатка Войчак О.О. надала пояснення на позовну заяву (а.с. 100 - 103 т. 1) у яких вказала, що спірна квартира є її власністю, придбала за спільні з чоловіком [PERSON] кошти, які накопичували багато років. Додатково для купівлі квартири вона уклала договір позики від 12.05.2023. у період спільного з чоловіком життя накопичені спільні кошти у розмірі 90000 доларів США, які є спільною сумісною власністю. Подружжя удвох працювали з 1964 та 1966 року, [PERSON] працювала до 2008 року, [PERSON] - до 2006 року, що підтверджується копіями трудових книжок. [PERSON] працювала майстром-геодезистом у м. Нікополі, інженером-гідротехніком в Нікопольському управлінні зрошувальних систем. [PERSON] працював водієм вантажного автомобіля в м. Нікополі, маючи таку спеціальність, одночасно заробляв у позаробочий час. Окрім того, подружжя продали квартиру за адресою: [ADDRESS] , що отримана у спадок від [PERSON] . Приблизно у 2004 році ця квартира була продана. Проданий автомобіль «Москвич 412» у 2009 році, дача із земельною ділянкою у дачному кооперативі в м. Нікополі у 2010 році, приватизована трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] у 2013 році, гараж у гаражному кооперативі в м. Нікополі у 2013 році. [PERSON] має земельну ділянку, що підтверджується Держаним актом на право власності на земельну ділянку від 14.07.2006 2,9795 га, яка перебуває в оренді з 2006 року, що підтверджується договорами оренди земельної ділянки від 17.10.2006, від 29.04.2014, додатковою угодою до договору оренди землі від 29.04.2014 від 09.08.2022 й актами визначення меж і приймання-передачі. Подружжя за роки спільного життя накопичили 90000,00 доларів США. За договором позики [PERSON] отримала від [PERSON] позику, еквівалентну 60000 доларів США. Отже, квартира придбана за кошти подружжя, накопичені у шлюбі та за позичені кошти. Відповідач допомагав їй купити квартиру, дійсно уклав попередній договір. Онук зараз проживає у Німеччині, працює там лікарем, для нього нерухомість в Україні сторони не мали наміру купувати. Інші заяви учасників справи Представник відповідача адвокатка Войчак О.О. надала додаткові письмові пояснення після отримання витребуваних доказів та збільшення позовних вимог (а.с. 71 77, т. 2, а.с. 44 45 т. 3), про те, що у відповідача відсутні грошові кошти на рахунках у банківських установах натепер і на день звернення до суду, є лише його заробітна плата. Сума вказана позивачкою навмання, не зазначено, де знаходяться ці гроші. Всі грошові кошти, які були спільно накопичені сторони передали сину або спільно витратили на його потреби й спільні подорожі. Тобто, витратили спільно на потреби сім`ї. Син сторін [PERSON] з 2021 року проживає і працює лікарем у Німеччині. Сторони утримували його за спільні кошти під час навчання в Україні та Німеччині, забезпечили його на 60000,00 євро. Ці кошти знаходяться на рахунках у державних банківських установах Німеччини. Таким чином сторони давно розпорядилися своїми коштами, витративши на потреби сина, добровільно передавши у його власність. Крім того, сторони до розірвання відносин удвох подорожували. У вересні 2019 року відвідали США (Вашингтон, Нью-Йорк, Сан- Франциско), у березні 2020 року Сторони були у Єгипті, серпні 2020 року відпочивали у Туреччині (Олюденіз, Фетхіє), у травні 2021 року відвідали Туреччину (Стамбул), у жовтні 2021 року відвідали Німеччину. Також у жовтні 2021 року 14 днів провели на Коста Ріці. На підтвердження чого є фотографії з подорожей з телефона відповідача із зазначенням дат. Протягом 2019-2021 років сторони витрачали спільні накопичені готівкові кошти на розваги, шопінг. Відмітки про перетин державних кордонів є у закордонних паспортах сторін. Обидва паспорти знаходяться у позивачки. Натепер у банківських установах у відповідача є лише відкриті рахунки, на які отримувалась і отримується заробітна плата, що підтверджується отриманими відповідями від банківських установ. Кошти з депозитних рахунків давно зняті. Також зазначила, що [PERSON] надавав згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2023, що підтверджується п. 10 договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2023. Рух справи. Ухвалою від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с. 86 т. 1). Ухвалою від 25.08.2023 відкрито провадження по справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання (а.с. 89 т. 1). Ухвалою від 07.02.2024 за клопотанням позивачки витребувано докази (а.с. 218-219 т. 1). Підготовче засідання у справі закрите 24.06.2024 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 23-24 т. 3). Позивачка [PERSON] у судових засіданнях позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити, надала пояснення, які аналогічні змісту позову та вказала, що третя особа [PERSON] у квартирі ніколи не проживала, вона має значний дохід, відповідач має невелику заробітну плату, всі поїздки оплачувала позивачка, вони мали домовленість придбати квартиру синові. Представник позивачки адвокатка Братцева\~Н.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснив, що квартира набута його матір`ю за коши спільні з батьком кошти, він допомагав організувати правочин. Він у квартирі зареєстрований, мати не зареєстрована допоки триває судовий спір. Представник відповідача\~ адвокатка\~Войчак О.О. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. У попередньому засіданні третя особа [PERSON] надала особисто пояснення про те, що квартира набута її батьками, які проживали у м. Нікополі. Вона з чоловіком продали майно дві квартири, гараж, автомобіль, інше майно. Також вони з чоловіком мають дохід від надання в оренду земельної ділянки. Чоловік добре заробляв, був водієм вантажівки. Вони накопичили кошти на придбання квартири та прийняли рішення придбати квартиру у м. Дніпрі для залишення спадщини синам. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 14.05.2023 між [PERSON] (продавцем) і [PERSON] (покупцем) укладено попередній договір про купівлю-продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25 - 28 т. 1). Відповідно до п.1.1. попереднього договору сторони зобов`язуються у строк до 26.05.2023 включно укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, за яким продавець буде зобов`язаний у цей строк передати у власність покупця, а покупець, в свою чергу, прийняти об`єкт нерухомості і сплатити за нього грошову суму, обумовлену договором. Згідно із п. 1.2. договору об`єктом нерухомості є житлова квартира за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3.1. попереднього договору передбачено, що визначена сторонами ціна квартири становить 5670000,00 грн, що на момент укладення договору еквівалентно 150000 доларів США. До підписання попереднього договору [PERSON] на підтвердження зобов`язань передав продавцю задаток в сумі 37800,00 грн. 12.05.2023 [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, згідно із яким позичила в останнього 60000,00 доларів США зі строком повернення до 12.06.2028, факт отримання підтверджено розпискою (а.с. 135 136 т. 1). На підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., [PERSON] (мати відповідача) придбала у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29 - 30 т. 1). Квартира придбана за 5475900,00 грн. У п. 10 договору купівлі-продажу квартири згода на укладання цього договору другого з подружжя «покупця» одержана у встановленому порядку, підпис на відповідній заяві засвідчено 22.05.2023 Шрамко В.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за номером 1490. Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] 22.05.2023 у Державному реєстрі рейсових прав на нерухоме майно (а.с. 31 т. 1). Із витребуваних судом доказі встановлено, що відповідач [PERSON] мав розрахункові та депозитні рахунки у банківських установах. Як видно з листа АТ «Райффайзен Банк» від 22.02.2024 № 81-15-9/1929-БТ на єдиному рахунку [PERSON] , що закритий 11.11.2018, рухів коштів за запитуваний період не відбувалося (а.с. 64 т. 2). Згідно із листом Акціонерного банку «Південний» № 33/001/5941/2024-БТ від 16.02.2024 з додатком на поточному рахунку [PERSON] 0 грн, згідно депозитної угоди на суму 200000 грн, яка закрита 14.04.2020, знято готівкою з терміналу 206206,22 грн, з яких 6206,2 грн відсотки за депозитом (а.с. 122 123 т. 2). Як видно з листа Акціонерного товариства «ПУМБ» № КНО-07.8.6/1145БТ від 19.02.2024 і додатків сума депозиту [PERSON] складала 200000 грн, 08.04.2020 рахунок закритий, виплачено депозит та нараховані відсотки у розмірі 200000 грн і 7397,26 грн (а.с. 2 20 т. 2). Відповідно до листа Акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 28.02.2024 № 20.1.0.0.0/7-20240215/0074 у [PERSON] два діючих рахунки (а.с. 66 т. 2). Як видно з наданої самостійно відповідачем виписки AT «Акцент-Банк» від 10.02.2024, сума депозиту була внесена трьома платежами готівкою 100000,00 грн, 50 000,00 грн, 50 000 грн, всього сума депозиту 200000,00 грн, виплачені відсотки 25830,53 грн. Операції за рахунком припинені 10.08.2020, цей рахунок закрито 12.08.2020 (а.с. 82 106 т. 2). Згідно із листом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 25.02.2024 № 20.1.0.0.0/7-240214/52995 з додатками, на ім`я [PERSON] відкриті були депозитні рахунки. Зокрема, договір SAMDNWFD0071903306901 (на 1 рік), рахунок [NUMBER] , сума депозиту 200 000,00 грн, дата відкриття 03.04.2018, дата закриття 16.04.2019. згідно із виписками за цим договором 03.04.2018 відкритий депозит на суму 200000,00 грн, 06.07.2018 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 09.10.2018 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 12.01.2019 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 15.04.2019 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 16.04.2019 - виплата за договором. За період з 03.04.2018 по 16.04.2019 прибуток 22 842,17 грн. Виплачений 16.04.2019 депозит за договором SAMDNWFD0071903306901, у розмірі 200000,00 грн повторно було 24.07.2019 розміщено на депозитному рахунку за договором SAMDNWFD0072410705201 на 3 місяці. Договір SAMDNWFD0072410705201 (на 3 місяці), рахунок [NUMBER] , сума депозиту 200000,00 грн, дата відкриття 24.07.2019, дата закриття 29.10.2019. Згідно із випискою по банківському рахунку за цим договором 24.07.2019 - відкрито депозит на суму 200000,00 грн, 27.10.2019 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 29.10.2019 - виплата за договором. За період з 24.07.2019 по 29.10.2019 прибуток 6695,87 грн. Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» залишки на рахунках дорівнюють «0» (а.с. 166, зворот т. 2). За договором SAMDNWFD0072355529500 (на 5 місяців), рахунок [NUMBER] , сума депозиту 200000,00 грн, дата відкриття 01.06.2019, дата закриття 08.04.2020. Згідно із випискою за цим договором: 01.06.2019 - відкриття депозиту на суму 200000,00 грн, 04.11.2019 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 07.04.2020 - розміщення вкладу за договором для продовження на новий термін, 08.04.2020 - переказ суми депозиту на карту. За період з 01.06.2019 по 07.04.2020 прибуток 22848,59 грн. Загальна сума депозитів та прибутку склала 452386,63 грн (а.с. 23 59 т. 2). Згідно із листом Акціонерного товариства «Ідея Банк» від 18.03.2024 на ім`я громадянина [PERSON] за період з 2018 по 15.03.2024 відкриті поточні та депозитні рахунки: депозитний \~ \~ \~ \~ 26300001329688, угода 90.79.000645, відкритий 04.04.2017, закритий 04.04.2018, сума 200 00,00 грн., сума виплачених процентів 28175,36 грн.; депозитний 2630432968800, угода DI-0404/17141, відкритий 04.04.2018, закритий 04.01.2019, сума 200 00,00 грн, сума виплачених процентів 22271,23 грн; депозитний UA533363100000026301000329688 \~ \~ \~ \~DI-0404/60832, \~ \~ \~ \~відкритий 04.01.2019, закритий 08.01.2020, сума 200 00,00 \~ \~ \~ \~сума виплачених процентів 26578,24 грн; депозитнийUA903363100000026302010329688, угода D-404/113934, відкритий 07.10.2019, закритий 07.04.2020, сума \~ \~ \~ \~200 00,00 грн., сума виплачених коштів 14429,27 грн. (а.с. 127\~- 128 т. 2) Отже, на всіх депозитних рахунках кошти відсутні. Третя особа [PERSON] надала на підтвердження пояснень про походження коштів докази, які підтверджують факт відчуження нею та чоловіком рухомого та нерухомого майна (а.с. 3 47 т. 3), договір позики (а.с. 105 106), копії трудової книжки (а.с. 107 117 т. 1). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1\~ст. 2 ЦПК\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо поділу квартири Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, при його розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого. У постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-3037цс15 вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина третя\~статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, зокрема яке знаходиться в третіх осіб. Під час поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (постанови Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 712/8602/19, від 06.11.2024 у справі № 405/1459/20). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Щодо фінансової неспроможності придбати нерухоме майно третьою особою [PERSON] , то суд наголошує, що сама по собі наявність доходів у сторін і третьої особи не вказує на те, що вони могли бути витрачені або були витрачені на спірне нерухоме майно. Інших належних і допустимих доказів того, що спірна квартира набута за кошти сторін та відповідає режиму спільного майна подружжя, обумовленого ч. 1 ст. 60 СК майно, суду не надано. Тому, суд критично оцінює доводи позивачки про те, що вона як одна з подружжя є покупцем спірного нерухомого майна. Суд зазначає, що не узгоджується із принципом приватного цивільного інтересу та завданнями цивільного судочинства те, що позивачка просить поділити майно між сторонами і фактично визнати також і відповідача покупцем спірного майна, при тому, що останній таких вимог не заявляв, із зустрічним позовом та самостійними вимогами про це не звертався та категорично заперечує цю обставину. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). З огляду на статі 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог статі 626 627 628 ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до ст. 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивачка не спростувала презумпцію правомірності договору, за яким набута спірна квартира. Також не надала доказів й не навела міркувань про те, скільки саме спільних коштів було накопичено та витрачено подружжям на придбання спірної квартири. За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. За звичаями ділового обороту передумується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (стаття 235 ЦК України). Позивачкою не доведено і судом не встановлено, що правочин укладений третьою особою [PERSON] є удаваними, фіктивними, фраудаторним, укладеними для виду, для уникнення поділу майна, не мав на меті реальних наслідків. Тому у задоволенні вимог позивачки про поділ спірної квартири та визнання за нею право власності на частку у порядку поділу майна подружжя слід відмовити. Щодо поділу коштів на депозитних рахунках Відповідно до\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Грошові кошти банківського вкладу є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу між ними в рівних частках (постанова Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 756/14404/15-ц (провадження № 61-24789св18). Отже, грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковуються на розрахунковому рахунку на ім`я відповідача, є спільним майном подружжя, тому підлягають поділу. Проте судом установлено, що на момент подання позову жодних коштів на банківських рахунках банківських вкладів у відповідача відсутні. Доказів того, що останній розпорядився ними на власний розсуд не надано. Відповідачем вказував, що ці кошти витрачені в інтересах сім`ї, пояснюючи, що вони витрачені на навчання сина, надавши спільні фотографії відпочинку, чого позивачкою не спростовано доказами. Крім того, позивачка визначила заявлену до поділу суму без обґрунтування її походження і не вказавши, на якому рахунку ця сума знаходиться, що суперечить природі грошей, які є об`єктом цивільних прав (ч. 1 ст. 177 ЦК України). З урахуванням викладеного, у задоволенні вимоги про поділ грошових коштів й стягненні їй у розмірі 1000000,00 грн слід відмовити. Щодо судового збору. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову , судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed