Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Богославського Віктора Анатолійовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що під час спільного проживання позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що 27.05.2015 складено актовий запис № 248, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Богославський В.А. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Богославського В.А. через систему «Електронний суд» надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ракицька І.М. у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Ракицька І.М. через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника, просить прийняти рішення по цій справі на розсуд суду, однак при розгляді справи просить звернути увагу, що відповідач не визнає твердження позивачки про те, що він не надає матеріальної допомоги на їх сина [PERSON] , [INFO] . Це не відповідає дійсності. Так, 05 серпня 2025 року відповідач передав позивачці грошові кошти у розмірі 100 Канадських доларів. Необхідності подавати позов до суду у позивачки не було, усе можливо було визначити добровільно, відповідач ніколи не відмовляв дружині та сину. Батько дуже любить сина та повністю утримував його матеріально, та не зважаючи на поданий позивачкою позов про розірвання шлюбу, готовий приймати активну участь у матеріальному утриманні дитини і надалі. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.\~2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд з урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4, 5\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.ст. 12,13,81\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК\~України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 248. Малолітній [PERSON] , [INFO] , наразі проживає з матір`ю, що відповідачем не оспорювалося. За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.\~181\~СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою та другою ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим суд вважає стягнути аліменти з відповідача з 28.07.2025 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст.\~141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved