Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

02 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13342,00 грн. боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 08 березня 2022 року укладено кредитний договір (оферта) № 08.03.2024-100000172. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі\~7 000,00 грн., строком на 56 днів з дати його надання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 13 342,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 7 000,00 грн.; по процентах в сумі 5 292,00 грн., по комісії 1\~050,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 липня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Реалізуючи право на подання відзиву, в порядку\~ст. 178 ЦПК України,\~26 серпня 2025 року відповідач надіслав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану й у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Вважає, що громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом: у випадку прострочення зобов`язання за кредитом не буде нараховано штрафних санкцій, зокрема штрафу, пені та інших платежів, які вказані у кредитному договорі; кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язання за винятком, коли договір передбачає встановлення змінюваної процентної ставки; всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню. Просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором відмовити. Від представника позивача Ларіонова К.О. через підсистему «Електронний суд» 28 серпня 2025 року надійшла до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, виходячи з наступного. Кредитним договором передбачено стягнення відсотків за кредитним договором. Вважає, що це не є заходом цивільно-правової відповідальність у розумінні ЦК України, а тому посилання відповідача на п. 18 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України у цьому випадку не застосовуються. Вважає, що на підставі змін за договорами, укладеними з 24 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит, за прострочення виконання зобов`язань. Вказав, що відповідно до умов кредитного договору кошти відповідачем були отримані на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а відтак вважає, що у цьому випадку повинні застосовуватися норми Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що у судове засідання учасники справи не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, наявні докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 \~ст. 2 ЦПК України\~ завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08 березня 2024 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е515 підписав Пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферту) (а.с. 13 (на звороті) - 16). Також 08 березня 2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е515 підписав заявку, яка є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 08 березня 2024 року, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.03.2024-100000172 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника та паспорт споживчого кредиту (а.с. 16 (на звороті) -20). Згідно з квитанцією № 2434814950 від 08 березня 2024 року здійснилася видача коштів в сумі 7\~000,00 грн. за договором № 08.03.2024-100000172 на номер платіжного інструменту: 516936*55 (а.с. 21). Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Натомість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно з довідкою-розрахунком від 08 березня 2024 року про стан заборгованості за кредитним договором № 08.03.2024-100000172 [PERSON] має заборгованість в сумі 13\~342,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 7 000,00 грн.; по процентам в сумі 5 292,00 грн. (проценти по кредиту нараховані за період з 08 березня 2024 року по 02 травня 2024 року), по комісії в сумі 1050,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 8 (на звороті)). \~ \~ \~ \~Відтак, враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору проценти по кредиту та комісію, а відтак має заборгованість по кредитному договору, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором. При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань перед позивачем у справі відповідачем суду не надано. Суд не приймає доводи відповідача про те, що сума нарахованих процентів по договору не обґрунтовується його умовами та розрахунком позивача, адже відповідні нарахування ґрунтуються на погоджених сторонами строках кредитування та процентній ставці, застосованій до тіла кредиту, фактично наданого в користування відповідачу, що відповідачем по суті не спростовується. Зокрема, відповідачем не надано доказів часткового погашення кредитної заборгованості позивачу у справі, яке б не було враховано при визначенні суми, заявленої до стягнення у справі. Суд зазначає, що наявність кредитних правовідносин та фактичне надання коштів кредиту саме відповідачу підтверджується доказами у справі, а саме відповідним кредитним договором та квитанцією про перерахунок коштів на кредитний рахунок відповідача. Жодних аргументів про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості суперечить умовам договору чи містить математичні помилки, відповідачем суду не надано. Аргументи відповідача з приводу незаконності нарахування банком процентів за користування кредиту та комісії, що суперечить п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, є безпідставними. Згідно з п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Відповідно до ст. 625\~ЦПК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, які сторони погодили при укладанні кредитного договору, є процентами, які передбачені\~ст. 1056-1 ЦК України\~і є простроченими в силу того, що вони не сплачені у строки, передбачені кредитним договором. Отже вони не є процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625\~ЦПК України. Також проценти та комісія за користування кредитом не є неустойкою (штрафами, пенею). Отже у даному випадку не можуть бути застосовані до спірних правовідносин вимоги, передбачені п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд зауважує, що за кредитним договором (офертою) 08.03.2024-100000172 від 08 березня 2024 року нарахування відсотків та комісії за користування кредитними коштами здійснено в межах строку надання кредиту. Відповідно до ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача. На \~підставі\~ \~ст.ст.\~\~509,\~ 626,\~ 627,\~ 634,\~1054,\~1055,\~1056-1ЦК України,

Outcome: approved