Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

19.08.2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що судовим рішенням Липовецького районного суду від 23.05.2018 року у цивільній справі №136/448/18 було стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення до позову, тобто з 21.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час їхньому сину [PERSON] ( [INFO] ) виповнилось 18 років і стягнення аліментів на його користь припинилось у зв`язку із досягненням ним повноліття. Таким чином розмір аліментів, який стягується із відповідача на утримання їхньої неповнолітньої доньки складає 1/6 частка доходів відповідача. Позивач зазначає у позові, що на даний час відповідач працює офіційно в ТОВ «Рапсодія» с.Струтинка Вінницького р-ну Вінницької області, внаслідок чого має значний дохід, та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі ніж розмір аліментів, які на даний час стягуються з нього і складають 1/6 частку доходів щомісячно, тому розмір аліментів визначений судовим рішенням Липовецького районного суду від 23.05.2018 року у цивільній справі №136/448/18 на думку позивача підлягає зміні. У Липовецькому відділі ДВС позивачу пояснили, що в даному випадку їй необхідно звернутися до суду для зміни розміру аліментів. А тому позивач вважаює за доцільне змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини на розмір 1/4 частки від всіх його доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має відповідно значний заробіток, а вона, [PERSON] сама не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби її лікування, зважаючи на те, що дуже різко піднімаються ціни на продукти та інші необхідні засоби для існування. Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 20.01.2009 Виконавчим комітетом Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області [PERSON] народилася [INFO] у с.Струтинка Липовецького району Вінницької області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Липовецького районного суду від 23.05.2018 у цивільній справі №136/448/18 було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову, тобто з 21.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7-8). На даний час [PERSON] , [INFO] , виповнилось 18 років і стягнення аліментів на його утримання припинилось у зв`язку із досягненням повноліття. Таким чином розмір аліментів, який з стягується із відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] складає 1/6 частки доходів відповідача. Донька [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією паспорта позивачки та витягом з реєстру територіальної громади (а.с.2-5). Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний заробіток та можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі ніж той який стягується на даний час - 1/6 частки доходів, визначений рішенням Липовецького районного суду від 23.05.2018 року у цивільній справі №136/448/18. В той же час позивачка сама не може в повній мірі забезпечити та задовольнити першочергові потреби їх спільної дитини на належному рівні, що викликано погіршенням її матеріального становища у зв`язку з постійним значним ростом цін на продукти харчування, одяг, засоби особистої гігієни та інше. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища одержувача аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, з огляду на особливість предмету спору, позивачці в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно, внаслідок зміни її сімейного або матеріального стану, погіршення здоров`я та інших обставин, є правові підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів з відповідача. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що вона сама не може в повній мірі забезпечити та задовольнити першочергові потреби їх спільної дитини на належному рівні, що викликано погіршенням її матеріального становища у зв`язку з постійним значним ростом цін на продукти харчування, одяг, засоби особистої гігієни та інше. Разом із тим, розмір аліментів, що стягуються на її користь за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.05.2018 зменшився у зв`язку з досягненням старшою дитиною повноліття. Факт постіного росту цін в країні у зв`язку з погіршенням стану економіки в умовах війни, що, як наслідок, призводить до погіршення матеріального становища громадян є загальновідомим та доведенню не підлягає. Відповідно до ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів, тобто, зміни сімейного та матеріального стану. Однак, зміна матеріального стану є самостійною, не залежною від зміни сімейного стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.05.2018 у розмірі 1/6 частину заробітку. Належних доказів на підтвердження зміни сімейного стану, суттєвого погіршення матеріального стану відповідача, погіршення стану його здоров`я, наявності інших стягнень чи утриманців, а також неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме 1/4 частини заробітку, на чому наполягає позивач, суду не надано. Натомість відповідач є особою працездатного віку, отож спроможний працювати та в силу діючого законодавства зобов`язаний надавати утримання їх спільній із відповідачем неповнолітній доньці. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4 на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином рекомендованим законодавством розміром аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини є 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога щодо зміни розміру стягнення аліментів в частині їх збільшення, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити належні умови життя та розвитку його із відповідачем дитини, а розмір відрахувань не перевищить максимально можливий розмір визначений законодавцем. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved