Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Адвокат Паньків В.Д. звернувся до суду з заявою в інтересах [PERSON] та просить визнати [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном. Вимоги заяви обгрунтував тим, що [PERSON] є його племінником, має інвалідність ІІ групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду, оскільки обмежений у здатності до орієнтації, трудової діяльності, контролю поведінки. Його мати [PERSON] , бабуся [PERSON] теж є особами з інвалідністю ІІ групи. Заявник постійно здійснює догляд за [PERSON] має можливість дбати про нього, забезпечувати лікування. Ухвалою від 21.06.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17/12.2024 у справі призначено судово-психіатричну експертизу. 30.05.2025 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №720 від 30.04.2024. Ухвалою суду від 03.06.2025 поновлено провадження у справі. 17.09.2025 року у судовому засіданні надано для долучення до матеріалів справи подання органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затверджене рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради «Про надання суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікуном [PERSON] . У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що [PERSON] є племінником його дружини, доглядає останнього з дитинства. [PERSON] проживає періодично із заявником, інколи із своєю матір`ю та бабусею. Вважає, що саме він має бути призначений опікуном. Представник [PERSON] - адвокат Паньків В.Д. підтримав вимоги заяви з наведених у ній підстав. Просив задовольнити. У судове засідання особа, щодо якої вирішується питання про визнання його недієздатним, [PERSON] , не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку. Адвокат [PERSON] - Лейб`юк Б.Б. вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Городенківської міської ради Івано-Франківської області Фуць О.Р. у судовому засіданні подання органу опіки та піклування підтримала, щодо заяви не заперечила. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає необхідним зазначити таке. Вимоги заяви мотивовано тим, що визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки потрібне для забезпечення його особистих немайнових та майнових прав та інтересів та його інтересам відповідатиме здійснення опіки саме заявником. За вимогами частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Відповідно до вимог частини третьої статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . За даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 08.11.2022 повторно, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] .. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відомості про батька [PERSON] записано відповідно до ст.135 СК України. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 06.04.2015 року, [PERSON] одружився із [PERSON] . Отже, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства із діагнозом другої групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду психіатричної медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААД №063206 від 06.06.2024. Наведене також підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інвалідів №981 від 06.06.2024. Згідно довідки №52, виданої Городенківською БЛІЛ 09.10.2024, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті. Згідно висновку судово-психіатричного експерта Чернівецької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №720 від 30.04.2025 [PERSON] хворіє хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості, з вираженими порушеннями поведінки та емоцій, рідкими судомними нападами; захворювання носить стійкий характер; [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може особисто брати участь у судових засіданнях та давати пояснення. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним обґрунтована і підлягає задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про призначення опікуна недієздатному, суд зважив на таке. За даними акту обстеження умов проживання №56 від 07.06.2024 [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . В результаті обстеження встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства 2 групи внаслідок психічного захворювання. Біологічний батько невідомий, мати [PERSON] - [PERSON] за станом здоров`я не виконує тривалий час батьківські обов`язки. Її чоловік (вітчим [PERSON] ) теж ніколи не брав участі у вихованні пасинка. [PERSON] виховується у спеціалізованому закладі, на канікули приїжджає у сім`ю заявника, де ним опікуються. Дружина [PERSON] підтримує опіку над [PERSON] . Згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №85 від 04.09.202 [PERSON] , який проживає із [PERSON] , обмежений у здатності до орієнтації, спілкування, контролю поведінки, хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (стаття 2 СК України). Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України). Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19). Згідно з частиною 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розрізнено поняття «родичі» та «члени сім`ї». До загальних ознак сім`ї належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки. Разом з тим, ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, оскільки спільне проживання та побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї. Близькі члени родини (або близькі родичі) - законодавчий термін, що позначає родичів (членів сім`ї) особи, які мають особливі права та/або обов`язки через тісні стосунки з особою. Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5рп/99 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять; невістка; вітчим; мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші. Згідно копій наказів Служби у справах дітей Городенківської міської ради від 15.06.2023, 08.12.2023, 22.04.2024, [PERSON] надавався дозвіл на тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] у сім`ю на період літніх, зимових канікул, Великодніх свят. За даними довідки Чортовецького старостинського округу від 07.06.2024 №472 [PERSON] є племінником [PERSON] , оскільки дружина останнього - [PERSON] є сестрою матері [PERSON] - [PERSON] . Згідно копії посвідчення ЦСЗН Коломийської РДА серії [NUMBER] , довідки до акту огляду МСЕК АВ №0630047 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства. На підтвердження неможливості здійснення опіки над [PERSON] його матір`ю [PERSON] до матеріалів справи долучено консультаційний висновок спеціаліста від 03.03.2023, виданий КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», згідно якого у [PERSON] діагностовано помірну розумову відсталість з помірно вираженими поведінковими порушеннями та стійкою соціально-трудовою дезадаптацією; згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків від 14.11.2023 №20, 08.05.2023 №11 та від 02.10.2025 №34 [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Отже, судом встановлено неможливість здійснення опіки над [PERSON] його матір`ю [PERSON] . За даними копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] (бабуся [PERSON] ) отримує пенсію по інвалідності (2 група з дитинства). Наведене також підтверджується довідкою МСЕК №029885. Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. У частині 1 ст.300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду призначення піклувальників чи опікунів. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21). Вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи. Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки. Отже, орган опіки і піклування, надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки. Згідно подання Органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №1217 від 10.07.2025, [PERSON] є інвалідом з дитинства внаслідок психічного розладу ІІ групи, не може висловлювати свої думки, погано розмовляє, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому, не може забезпечити собі елементарні побутові потреби, та у зв`язку з цим може бути визнаний недієздатним. [PERSON] офіційно та безперервно з 04.03.2025 по даний час здійснює догляд за інвалідом з дитинства 2 групи психічного розладу - [PERSON] , який потребує постійного контролю, так як його дії можуть нести загрозу як собі, так і оточуючим. [PERSON] фактично проживає у сім`ї [PERSON] . При визначенні кандидата в опікуни визначальною є добровільна згода виконувати обов`язки опікуна. Єдиною особою, хто надав таку згоду, є [PERSON] . Суд вважає, що подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме заявника опікуном [PERSON] не зазначено. Також у поданні відсутня інформація щодо спільного побуту вказаних осіб, проведення дозвілля, прихильності [PERSON] до заявника, можливості родичів здійснювати опіку над [PERSON] , не зазначено про відсутність у сім`ї майбутнього опікуна захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього [PERSON] , що підтверджується довідкою медичного закладу. Тобто подання ґрунтується виключно на бажанні заявника призначити його опікуном. Крім цього, [PERSON] має тітку [PERSON] , якій орган опіки та піклування неодноразово надавав дозвіл на тимчасове влаштування неповнолітнього у сім`ю. Обгрунтування неможливості здійснення повноважень опікуна родичами [PERSON] , окрім його матері та бабусі, матеріали справи не містять. Зазначення у поданні про відсутність заяв від інших родичів щодо здійснення опіки над [PERSON] , на думку суду, не свідчить про здатність [PERSON] здійснювати такі обов`язки. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою (ч.3 ст. 63 ЦК України), проте сама по собі вказана обставина не може бути безумовною підставою для призначення опікуном особи, яка не відповідає вимогам ст. 67 ЦК України. На підставі викладеного, суд не знаходить підстав вважати, що призначення заявника опікуном над недієздатним родичем дружини (племінником) відповідатиме його інтересам, а [PERSON] є тією особою, яка належним чином здійснюватиме покладені на нього обов`язки опікуна. Крім того, суд також звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 545/1691/16-п (провадження № 61-4475св18), відповідно до якого законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Згідно з ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Оскільки заява в частині призначення опікуна не підлягає до задоволення, здійснення опіки над недієздатним слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна у порядку визначеному законом. Відповідно до положень ч.2ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На пiдставi викладеного, ст.ст. 39, 40, 60, 65 ЦК України,

Outcome: partial