Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Усенко Михайла Ігоровича звернувся позивач Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 19.06.2024 між ТОВ « Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21692-06/2024 за умовами якого товариство надало позичальнику фінансовий кредит у розмірі 4000.00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно та в повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, через що утворилась заборгованість. 24.09.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №24092024. За умовами договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором №21692-06/2024 від 19.06.2024 року. На основі викладеного, позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №14149-09/2024 від 12.09.2024 року в загальному розмірі 15 280.00 грн, сплачений судовий збір в сумі 2?422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7?000,00 грн. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано сторонам у справі. Відповідач відправлення вручено 26.08.2025 що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Окрім того ухвалою суду від 26.06.2025 постановлено витребувати докази у справі. 11.09.2025 зазначену ухвалу суду про витребування доказів - виконано та надано до суду інформаційну довідку з АТ КБ «Приват Банк». Під час вивчення матеріалів справи, судом було встановлено невідповідність номерів кредитних договорів та дати їх укладення у прохальній частині та у додатках до позову, через що ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було повторно залишено без руху. Копію ухвали надіслано представнику позивача. 08.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Представник пояснив, що під час складання позову було допущено описку у його прохальній частині; замість вірного договору про надання фінансового кредиту № 21692-06/2024 від 19.06.2024 зазначено не вірно кредитний договір №14149-09/2024 від 12.09.2024 року. Того ж дня судом було ухвалено продовжити розгляд цивільної справи за позовом товариства. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Однак, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК). Зважаючи на зазначене вище, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Окрім того, у ч.2 ст.247 ЦПК України визначено, що в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги ст .264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] подав заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту де зазначив номер картки отримувача [NUMBER]. Додано паспорт споживчого кредиту та роздруковані правила надання коштів у кредит ТОВ «Стар Файненс Груп» затверджені 19.04.2024. Тож, 19.06.2024 між Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Стар Файненс Груп» (ЄДРПОУ 44022416) та клієнтом [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) укладено договір про надання фінансового кредиту № 21692-06/2024. За договором товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Строк кредитування - 120 днів з 19.06.2024; дата погашення - 16.10.2024; денна процентна ставка 1.50%; кредит надається у безготівковій формі на платіжну картку № [NUMBER] ; договір укладається згідно ЗУ «Про електронну комерцію»; повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється згідно Графіка платежів; договір підписано електронним підписом [PERSON] W0706. Додатком №1 до зазначеного договору є Графік платежів. Клієнт [PERSON] із яким укладено договір про надання фінансового кредиту № 21692-06/2024 від 19.06.2024 ідентифікований ТОВ «Стар Файненс Груп», про що є відповідна довідка про ідентифікацію. Одноразовий ідентифікатор: W0706; час відправлення 19.06.2024 16:55:00; номер телефону: [NUMBER] . Факт перерахунку коштів від товариства до клієнта підтверджено довідкою генерального директора ТОВ «УПР» від 16.04.2025. Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів, 11.09.2025 до суду надійшла інформаційна довідка супервайзерва з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО АТ КБ «Приват Банк». У довідці зазначено, що на ім`я [PERSON] у банку було емітовано карту № [NUMBER] . На дану картку 19.06.2024 було здійснено переказ коштів у сумі 4 000.00 грн. Так, з доданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 21692-06/2024 від 19.06.2024, виданого директором ТОВ «Стар Файненс Груп», встановлено, що [PERSON] станом на 24.09.2024 має заборгованість перед товариством у сумі 15 280.00 грн. 24.09.2024 між клієнтом ТОВ «Стар Файненс Груп» та фактором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 24092024. На умовах встановлених договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти клієнту за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Наявні додатки до зазначеного договору відступлення прав вимоги. Зокрема, платіжна інструкція та витяг з реєстру боржників до зазначеного договору відступлення прав вимоги у якому зазначено [PERSON] із загальною сумою заборгованості 15 280.00 грн. Додано лист адресований відповідачу про відступлення права вимоги. За наведеного, на адресу боржника було надіслано досудову вимогу, де отримувачем зазначено вже нового кредитора Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал». Додано правовстановлюючі документи Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія» «Кредит-Капітал» (ІК ЮО 35234236). Відповідно до ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що чітко визначає ст. 629 ЦК України. У ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено поняття договору приєднання, як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України визначена форма договору, зокрема зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України) Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частино 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 526 ЦК України чітко визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено у ст. 610 ЦК України. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України) Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Тож, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між первісним кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» та клієнтом [PERSON] , шляхом укладання між ними договору про надання фінансового кредиту. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено відповідними довідками, тож товариство належним чином виконувало свої обов`язки з надання кредиту, а відповідач отримавши кредитні кошти, своїх обов`язків за договором не виконав. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України) За наведеного вище, суд вважає доведеним, що первісний кредитор ТОВ «Стар Файненс Груп» відступив фактору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» своє право грошової вимоги до відповідача. Разом із тим суд не погоджується із зазначеною позивачем сумою заборгованості відповідача. Так з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості, що становить 9 880.00 грн, адже вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів у сумі 5 400.00 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню через наступне. З 24.02.2022 відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". На підставі викладеного, вимога позивача в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 5 400.00 грн. задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із наступного. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано платіжну інструкцію від 13.05.2025 про оплату ним судового збору у сумі 2 422.40 грн за подання даного позову до суду. За наведеного, враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Окрім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000.00 грн. На доказ додано наступні копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Усенко М.І. та ордеру на надання правової (правничої) допомоги товариству; договір про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024; замовлення до договору стосовно боржника [PERSON] від 15.04.2025; детальний опис наданих послуг за договором; рахунок на оплату від 25.04.2025; До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) У ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Так як позов товариства задоволено частково, то суд вважає за необхідне вимогу задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 500.00 грн., оскільки заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу 7000.00 грн. з урахуванням критерію складності справи є очевидно завищеним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial