Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього заборгованість за Договорами № 455592 від 23.12.2020 у розмірі 77073,73 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, 23.12.2020 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір № 455592. Сума кредиту (загальний розмір) складає 50000.00 грн. Строк кредиту 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 23.12.2023. Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором. 31.01.2025 було укладено договір № 31012025 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 455592. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 455592. - Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №455592 від 23.12.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 77073.73 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 42383.06 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34690.67 грн. 29.04.2025 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 21.05.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 26.06.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 19.06.2025 від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 25.06.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 26.06.2025 розгляд справи відкладено на 14.07.2025. 02.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив, просить у задоволенні позову відмовити, зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу. 07.07.2025 від представника позивача надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи. 08.07.2025 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 10.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, просить поновити строк на подачу та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив, позовну заяву задоволити у повному обсязі. 11.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 14.07.2025 розгляд справи відкладено на 01.09.2025. 28.08.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 01.09.2025 розгляд справи відкладено на 02.09.2025. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника АТ «акцент-Банк». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 23.12.2020 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір № 455592. Сума кредиту (загальний розмір) складає 50000.00 грн. Строк кредиту 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 23.12.2023. Пунктом 1.5. Договору передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного умовами договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором. 31.01.2025 було укладено договір № 31012025 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 455592. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 455592. - Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №455592 від 23.12.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 77073.73 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 42383.06 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34690.67 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - Інфляційні збитки - 0.00 грн. - Нараховані 3% річних -0.00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Законом України «Про електронні довірчі послуги» визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, щостаття 204 ЦК Українизакріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за такими, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»\~про стягнення заборгованості з [PERSON] за договорами № 455592 від 23.12.2020 у розмірі 77073,73 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача\~адвокат Крамар Ю.М. подав до суду заяву про застосування\~строків\~позовної\~давності,\~у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача через вичерпання\~строку\~позовної\~давності,\~крім того подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог позивача щодо стягнення з нього заборгованості по вказаному кредитному договору, виходячи із наступного. Вважає, що позивачем пропущено\~строк\~позовної\~давності,\~а тому його вимоги до задоволення не підлягають, про що подається заява про застосування\~строків\~позовної\~давності. З огляду на вказане вище, просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) в Україні було запроваджено воєнний стан з 24.02.2022\~строком\~на 30 діб. У подальшому його було неодноразово продовжено. У зв`язку з цим, у даній справі\~строк\~позовної\~давності\~підлягає продовженню та зупиненню, що випливає з наступного. 15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до\~Податкового кодексу України\~та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення\~ЦК України\~були доповнені\~пунктом 19. Станом на зараз, вищезазначений пункт\~Цивільного кодексу України, викладений у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-ІХ, перебіг\~позовної\~давності,\~визначений\~цим Кодексом, зупиняється на\~строк\~дії такого стану». У попередній редакції, коли прикінцеві та перехідні положення\~ЦК України\~були доповнені 19 пунктом, він був викладений у наступній редакції: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану\~строки,\~визначені\~статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 цього Кодексу, продовжуються на\~строк\~його дії». Пізніше, після внесення змін до вищезазначеного пункту прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України, перебіг вищезазначеного\~строку\~позовної\~давності\~взагалі був зупинений. Продовження\~строків\~у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Аналогічна ситуація з їх зупиненням у період дії воєнного стану. 14.05.2025 Верховна Рада України прийняла законопроект від 31.05.2024 №11315 «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення»\~Цивільного кодексу України\~щодо поновлення перебігу\~позовної\~давності»,\~який був підписаний Президентом України (Закон України № 4434-ІХ). Відповідно до\~ч. 2 Закону\~України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~щодо поновлення перебігу\~позовної\~давності»\~(Закон України № 4434-ІХ),\~пункт 19\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44,\~ст. 356) виключити. Відповідно до\~ч. 2 Закону\~України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~щодо поновлення перебігу\~позовної\~давності»\~(Закон України № 4434-ІХ),\~цей Закон\~набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Таким чином, Закон України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~щодо поновлення перебігу\~позовної\~давності»\~набирає чинності з 04.09.2025. Отже, у даному випадку, враховуючи що сплив\~строку\~позовної\~давності\~при пред`явленні позову до відповідача припав на період дії воєнного стану в України, а також те, що\~Закон України № 4434-ІХ\~ще не набрав чинності, такий\~строк\~підлягає продовженню та зупиненню до набрання чинності\~Закону України № 4434-ІХ. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Із позовом позивачем було подано попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. В матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024, укладений 02.07.2024 між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025, згідно якого вартість послуг за вивчення матеріалів справи, надання консультацій, відпрацювання тактики захисту, збір доказів у справі, підготовка позовної заяви становить 25000 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на судовий збір та професійну правничу допомогу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84,88,89 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 26 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, фактично, суд перевіряє дотримання стороною при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката вищезазначених вимог ч.4 ст.137 ЦПК України. Щодо заявлених до відшкодування представником позивача витрат в сумі 10500 гривень, то така заява підлягає частковому задоволенню. Суду надано витяг з акту від 31.03.2025 про надання правової допомоги, відповідно до якого вартість надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн., вартість підготовки позицій 6000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 15000 грн. Суд звертає увагу на очевидну необґрунтованість витрат часу заявника за «підготовку складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду» - 5 годин. Крім цього, «підготовка пропозицій» не міститься у переліку послуг, яке надає АО «Лігал Ассістанс» та доказів виконання суду не надано, а отже, вартість таких пропозицій не можливо встановити. З урахуванням\~викладеного,\~суд дійшов\~висновку,\~що обґрунтованими\~та доведеними\~є лише\~частина зазначених\~заявником витрат\~на правову\~допомогу в\~сумі 10000грн. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved