Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №4875698 від 23.06.2021 у сумі 66\~545,51 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7\~000,00 грн. У обґрунтування\~вимог позивач\~зазначив,\~що 23.06.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] було\~укладено Договір\~про споживчий\~кредит №4875698,відповідно до якого відповідач отримала 20\~000,00 грн. 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, згідно якого право вимоги за кредитним договором №4875698 від 23.06.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 66\~545,51 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16\~466,00 грн., заборгованість по процентам 50\~079,51 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 02 вересня 2025 року, яке відкладено на 07 жовтня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, відзив на позовну заяву не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4875698, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Згідно п. 1.2. Договору сума кредиту становить 20\~000,00 грн. Пунктом 1.3. Договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 23.06.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.4 Договору визначено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.07.2021. Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 2\~000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Умовами договору визначено проценти за користування кредитом у сумі 7\~500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору), та стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом, яка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6. Договору). Кредитний договір містить умови щодо пролонгації строку кредитування, а саме у п. 2.3.1.1. Договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №4875698 від 23.06.2021 загальна вартість кредиту становить 29\~500,00 грн. з урахуванням процентів за користування кредитом у сумі 7\~500,00 грн. та комісії у сумі 2\~000,00 грн. З платіжного доручення №49502805 від 23.06.2021 вбачається, що 23.06.2021 на рахунок [PERSON] [NUMBER] перераховано грошові кошти у сумі 20\~000,00 грн., призначення платежу «кошти згідно договору 4875698». Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4875698 ТОВ «Мілоан» нараховано заборгованість за період з 23.06.2021 по 27.09.2021. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор), Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Пунктом 6.2.3. договору відступлення прав вимоги №77-МЛ передбачено, що права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 7.1. договору відступлення прав вимоги сторони домовились, що в якості компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі 3\~104\~629,65 грн. Виконання вищевказаного договору підтверджується самим договором відступлення прав вимоги №77-МЛ та платіжною інструкцією №47756 від 19 жовтня 2021 року. З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 18 жовтня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18 жовтня 2021 року вбачається, що Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 18 жовтня 2021 року кількістю боржників 3\~690 на загальну суму заборгованості 82\~523\~710,17 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №4875698 від 23.06.2021 на загальну суму 66\~545,51 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримала та користувалася кредитними коштами у сумі 20\~000,00 грн., однак в добровільному порядку не повернула. Відповідачем у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту сплачено 23.07.2021 525,00 грн., 2\~500,00 грн., 27.07.2021 509,00 грн., всього 3\~534,00 грн., з урахуванням яких обґрунтованою сумою заборгованості є 16\~466,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, первісним кредитором нараховані відсотки за період з 24.06.2021 по 27.09.2021 у сумі 50\~079,51 грн. Згідно договору про споживчий кредит №4875698 від 23.06.2021 встановлений строк кредитування 30 днів, отже дата повернення кредиту 23.07.2021, що також відображено у графіку платежів до договору. Договором визначено строк кредитування 30 днів, тобто до 23.07.2021 Умовами договору передбачена пролонгація строку договору у випадку, сплати позичальником комісії за управління та\~обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1. Договору), однак умовами договору визначена комісія за надання кредиту, а отже відсутні підстави вважати, що пролонгація договору відбулася. Доказів користування кредитом після спливу 30 днів згідно із умовами п. 2.3.1.2. Договору позивач не надав. Позивач у дотримання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів суду, що строк дії кредитування продовжений відповідно до умов Договору та Правил. Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже,\~припис абзацу\~другого частини\~першої статті\~1048\~ЦК України\~про щомісячну\~виплату процентів\~до дня\~повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Суд зазначає, що нарахування первісним кредитором відсотків у період з 24.07.2021 по 27.09.2021 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором. Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом з 23.06.2021 по 23.07.2021. Ураховуючи, що первісним кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 24.07.2021, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. З урахуванням зазначеного вище, обґрунтованим періодом нарахування відсотків за користування кредитом є з 23.06.2021 по 23.07.2021, тобто в межах строку дії кредиту. У задоволенні вимог про стягнення відсотків за період з 24.07.2021 по 27.09.2021 слід відмовити. За умовами договору №4875698 передбачений розмір відсотків у сумі 7\~500,00 грн., що відображено у графіку платежів за договором про споживчий кредит №4875698 від 23.06.2021, що є додатком №1 до договору. Згідно розрахунку заборгованості відповідачем вчинялися дії щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме 19.07.2021 1\~500,00 грн., 20.07.2021 3\~000,00 грн., 22.07.2021 2\~750,00 грн., 23.07.2021 250,00 грн., 26.07.2021 500,00 грн., 27.07.2021 98,00 грн., всього 8\~098,00 грн., що на 598,00 грн. перевищує розмір відсотків, що передбачений договором. За таких обставин, заборгованість відповідача по сплаті відсотків відсутня, а тому у задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків слід відмовити. З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що відповідачем сплачено комісію за пролонгацію 23.07.2021 525,00 грн., 27.07.2021 509,00 грн., всього 1\~034,00 грн. Оскільки, як зазначено вище, позивачем не доведено, що відбулася пролонгація договору, суд вважає за необхідне врахувати сплату комісії за пролонгацію у сумі 1\~034,00 грн. в рахунок погашення загальної заборгованості. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачувала комісію за оформлення кредиту, а саме 22.07.2021 250,00 грн., 23.07.2021 1\~750,00 грн., всього 2\~000,00 грн. Суд зазначає, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Судом установлено, що умовами Договору про споживчий кредит №4875698 від 23.06.2021 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 10% від суми кредиту, що становить 2\~000,00 грн. (п. 1.5.1. Договору). При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена комісія. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, нарахування комісії є необґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне врахувати оплату у сумі 2\~000,00 грн. в рахунок погашення загальної заборгованості. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~розрахунок заборгованості\~відповідачем не\~спростований,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за Договором про споживчий кредит №4875698 від 23.06.2021 у сумі 12\~834,00 грн. (16\~466,00 грн. 598,00 грн. (переплата по відсотках) 1\~034,00 грн. (сплачена комісія за пролонгацію) 2\~000,00 грн. (сплачена комісія за надання кредиту). У решті позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 12\~834,00 грн., що становить 19,28% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 467,04 грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 1\~349,60 грн.

Outcome: partial