Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

\~ \~\~ 23.06.2025 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договором у розмірі 23 531,27 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим,\~що 24.08.2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та гр. [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 280274. Відповідно до індивідуальної частини договору № 280274 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає ?17980,00 грн., а саме : · Сума основного боргу 4000,00 грн. - Сума боргу за процентами - 2160 грн.; - Сума боргу за пенею та штрафами - 10920 грн. \~ \~ \~ \~12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. \~ \~ \~ \~27.12.2018\~року укладено\~додаткову угоду\~№ 10\~та на\~виконання договору\~факторингу підписано\~реєстр прав\~вимоги №\~11\~від 27.12.2018\~року про\~те,\~що на\~умовах вищезазначеного\~договору право\~вимоги до\~ряду боржників\~в тому\~числі до\~гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). \~ \~ \~ \~Договір про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Заборгованість відповідача за кредитним договором № 280274 від 24.08.2018 року - 17 980,00 грн., Сума збитків з урахуванням 3% річних 1 619,68 грн., Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 3 931,59 грн. Разом заборгованість становить - 23 531,27 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором у загальному розмірі 23 531,27 грн. та судові витрати. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін повідомлений належним чином. В позовній заяві позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутністю представника позивача та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Від представника відповідача надійшов відзив на позов. Зокрема, позовні вимоги не визнає відповіда. \~ \~ \~ \~З матеріалів\~справи вбачається,\~що кредитний\~договір №\~280274\~був укладений\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~24\~серпня 2018року, натомість договір факторингу № 1 і за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»), був укладений 12 квітня 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору факторингу від 12 квітня 2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.1. договору факторингу: Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. \~ \~ \~ \~Таким чином укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12 квітня 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідача як боржника міститься лише у витязі з реєстру боржників № 11 від 27 грудня 2018 року та який складений лише більш ніж через п`ять місяців після укладення договору відступлення права вимоги. \~ \~ \~ \~Отже, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ВІН ФІНАНС» на час укладення договору відступлення прав вимоги 12 квітня 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. \~ \~ \~ \~Тому у ТОВ «ВІН ФІНАНС» право вимоги відносно Відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набуло. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «ВІН ФІНАНС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від Відповідача сплати заборгованості за кредитним договором № 280274 укладеного 24 серпня 2018 року кредитний договір між ним та ТОВ «Авентус Україна», оскільки на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 12 квітня 2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором № 280274 укладеного 24 серпня 2018 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 12 квітня 2018 року. Відповчідач просив у задоволенні позову відмовити . \~ \~ \~ \~Представником позивача подано пояснення на відзив. Представник позивача\~зазначає,\~що 27 грудня 2018 року на виконання Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було укладено Додаткову угоду № 10 та підписано Реєстр прав вимог № 11 про те, що на умовах вищезазначеного Договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги до ряду Боржників, в тому числі до [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором № 280274 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 24 серпня 2018 року, за яким ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно Відповідача. \~ \~ \~ \~У Реєстрі прав вимог № 11 від 27.12.2018, Відповідач зазначений під порядковим номером 163 (копію витягу з реєстру міститься у матеріалах справи). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.5 Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, «Реєстр прав вимог» - означає перелік Прав вимог до Боржників, що відступається за цим Договором. \~ \~ \~ \~Форма Реєстру прав вимог наведена в Додатку № 1 до цього Договору. \~ \~ \~ \~Згідно п. 2.2 Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, у випадку укладення Сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не змінює попередній. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.1 п.п. зазначеного вище Договору, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. \~ \~ \~ \~Тобто, умовами Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було передбачено, що в майбутньому будуть укладатись та підписуватись нові Реєстрі прав вимог, згідно яких буде продовжуватись співпраця розпочата у зв`язку з укладенням вказаного Договору факторингу, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС»). \~ \~ \~ \~ Окрім того, 27 грудня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено Додаткову угоду № 10 до Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, згідно якої перед підписанням Реєстру прав вимог № 11 від 27.12.2018, було викладено п. 3.1.2 Договору факторингу в наступні редакції, а саме: «Фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог і складає 764976,15грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, дію Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було продовжено, а також зазначено: «Ця додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, та діє до 11 лютого 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання обов`язків з боку Сторін. \~ \~ \~ \~Далі Сторонами було підписано Реєстр прав вимог № 11 від 27.12.2018 на виконання Договору факторингу № 1 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС») 12.04.2018, із зазначеною сумою фінансування 764976,15грн., а також: \~ \~ \~ \~- п.3 - у випадках, непередбачених цим Реєстром прав вимог сторони керуються положеннями Договору факторингу № 1 від 12.04.2018; \~ \~ \~ \~- п.5 - даний Реєстр прав вимог набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, вказаними на його початку, та є невід`ємною частиною Договору факторингу № 1 від 12.04.2018. \~ \~ \~ \~Отже, всі ці факти вказують на те, що строк дії Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 не закінчився 31.12.2018, як було зазначено в оскаржуваному рішенні суду від 15.04.2025, Договір факторингу було неодноразово продовжено, на підтвердження даного факту до матеріалів цивільної справи № 176/2347/25 було долучено копію додаткової угоди № 10 та копію реєстру прав вимог № 11 від 27.12.2018. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено\~судом,\~ 24.08.2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та гр. [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 280274. Відповідно до індивідуальної частини договору № 280274 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає ?17980,00 грн., а саме : · Сума основного боргу 4000,00 грн. - Сума боргу за процентами - 2160 грн.; - Сума боргу за пенею та штрафами - 10920 грн. \~ \~ \~ \~12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. \~ \~ \~ \~27.12.2018\~року укладено\~додаткову угоду\~№ 10\~та на\~виконання договору\~факторингу підписано\~реєстр прав\~вимоги №\~11\~від 27.12.2018\~року про\~те,\~що на\~умовах вищезазначеного\~договору право\~вимоги до\~ряду боржників\~в тому\~числі до\~гр. [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). \~ \~ \~ \~Договір про надання фінансового кредиту № 280274 від 24.08.2018 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги",\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК України, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо). За правилами, встановленими частинами першою, третьою статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна" та позивачем укладено Договір факторингу на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором\~позики від 24.08.2018\~року,за яким позивач набув право кредитора стосовно відповідача. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до умов договору факторингу від 12.04.2018 року право вимоги первісного кредитора передається на умовах договору факторингу, який взагалі був укладений раніше ніж спірний договір позики від 24.08.2018 року. Тобто договір факторингу укладено раніше ніж договір позики. Таким чином, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факт передання права грошової вимоги за договором позики\~від 24.08.2018\~рокувід первісного кредитора ТОВ «Авентус\~Україна"до ТОВ «Він Фінанс». Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за цим договором. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed