Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач 25 серпня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує, що 30 травня 2023 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №559859888 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Вказує, що відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, , зареєструвався на сайті, створивши особистий кабінет позичальника, подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав персональні дані, пройшов належну перевірку, ознайомився та підтвердив згоду офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, отримав на номер телефону, вказаний у заявці персональний одноразовий ідентифікатор, який використав на підписання договору, надав згоду акцепт на пропозицію первісного кредитора щодо укладання кредитного договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погодити заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а й платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8А54D. 30 травня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 000,00 гривень на\~його банківську\~карту № [NUMBER] ,\~що в\~свою чергу,\~свідчить доказом\~того,\~що відповідач\~прийняв пропозицію\~кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Вказує, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року та додаткові угоди про продовження строку дії договору, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. Також, 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №10/1024-01, в результаті чого, останньому перейшло право вимоги до відповідача. Водночас, 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача, на момент подання позовної заяви за Кредитним договором, становить 23 961,00 гривень, яка складається з наступного: 5 000,00 гривень - заборгованість по кредиту; 18 961,00 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі: 2 422,40 грн витрат на оплату судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 27 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача [PERSON] 11 вересня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнала позовні вимоги у зв`язку із неналежним позивачем у даній справі, так як договір факторингу укладено 28 листопада 2018 року, а кредитний договір 30 травня 2023 року. Крім того, зазначила, що у разі задоволення позову та визнання позивача належним, вона визнає позовні вимоги лише в частині отримання 30 травня 2023 року кредиту в розмірі 5 000 грн. Вказує, що строк користування кредитом - 30 днів, відсоткова ставка 0,84 % від суми боргу за кожен день, пролонгації не здійснювала, а тому вважає, що нарахування відсотків поза межами строку кредитування є неправомірним, а тому, розмір заборгованості по процентах становить 1 260,00 грн та 5 000,00 грн по тілу кредиту. Окрім цього, просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу по справі до 1000 грн, з врахуванням неспівмірності їх розміру зі складністю справи, наданим обсягом послуг, витраченим часом та реальністю таких витрат та розумності їх розміру Від ТОВ «Юніт Капітал» 23 вересня 2025 року надійшли додаткові пояснення щодо позовних вимог, в яких представник позивача вважає необґрунтованими заперечення представника відповідача, оскільки суму кредиту, строк кредитування відповідач особисто обрав для себе та мав змогу ознайомитись з умовами договору перед його підписанням. Вказує, що нарахування здійснювалось за формулою: 5 000 грн (сума виданого кредиту)*30 (строк кредиту)*0,84 (процентна ставка)/100 = 1260 грн (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів); 1260/30=42 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 30.05.2023-29.06.2023. Відповідач згідно з графіком платежів до кредитного договору 02 липня 2023 року внесла суму в розмірі 15 грн, чим погасила проценти за користування кредитними коштами Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Зазначає, що 02 червня 2023 року відповідач відповідно з графіком платежів до кредитного договору вніс суму в розмірі 3218,00 грн, чим погасив проценти за користування кредитними коштами в сумі 3217,50 грн, та тіло за кредитним договором в розмірі 0,50 грн. Нарахування за відсотками здійснювалось за такою формулою: 5000,00*2,98/100=149,00 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 04.07.2023-26.10.2023. В подальшому нарахування за несплаченими процентами здійснювалось ТОВ «Таліон Плюс». Представник позивача зазначає, що наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку дії договору та і після спливу строку кредитування відповідно до ст.625 ЦК України та з врахуванням п.12.4 кредитного договору. Крім того, вказує, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних відносин з [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №559859888 від 30 травня 2023 року передані ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином. Тому, вважає, що позивачем документально підтверджено законність набуття права вимоги за кредитним договором та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 30 травня 2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №559859888, який відповідач підписав електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 6500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі (зворотна сторона а.с.14-23). Згідно п.2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5 000,00 грн 30.05.2023 року. Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором (п.2.4). Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 договору. (п.3.1). Згідно п.3.2 договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Відповідно до п.3.3 договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за договором. Позичальнику необхідно сплатити 1260,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Відповідно до п.7.2 договору в обов`язковому порядку основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з обставин : закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору, дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7. Кінцева дата повернення - 29.06.2028 року. Відповідно до п.7.4 договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил договору. Після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Згідно з п.8.3.1 договору за період від дати видачі кредиту 29.06.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 306,600 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,840 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. \~ \~ \~ \~У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 29.06.2023 року проценти нараховуються за ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п.8.4 договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Згідно з п.8.8 договору для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п.2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтована загальна вартість кредиту складе 6260 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1260,00 грн та суми кредиту у розмірі 5000,00 грн Відповідно до ст.12.4. сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,700 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 12.5. У період дії в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), та/або воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану відповідальність передбачена пунктами 12.3 та 12.4 цього Договору застосовується з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством України. Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV8А54D. У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 30.05.2023 року [PERSON] надала свої персональні дані та зазначила номер картки. Відповідно до копії довідки щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума кредиту 5000,00 гривень, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 2,10% в день, заявка на кредит подана 30.05.2023 року о 10:16 (а.с.37). Згідно з\~копією платіжного\~доручення № 88аeeе5е-1d71-41fd-9е3f-12986е515еf\~від 30\~травня 2023\~року,\~ [PERSON] \~отримала грошові\~кошти в\~розмірі 5\~000,00\~гривень,\~згідно договору\~№559859888\~від 30\~травня 2023\~року.\~Кошти переведені\~на платіжну\~картку № 5168-74XX-XXXX-2064 (безготівкове зарахування) Банк платника АТ «Альфа Банк» (а.с.40). Випискою за договором №б/н за період 30.05.2023 по 04.06.2023 підтверджується зарахування коштів на картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] . Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується, що надавачем платіжних послуг наведеної вище операції був АТ «Сенс банк», особа платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» . Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» заборгованість\~ [PERSON] \~на дату\~продажу 01.08.2023\~року становить\~11\~147,00\~грн, яка складається з: 5 000,00 гривень за тілом кредиту, 6 147,00 гривень заборгованості по процентам. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.3 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з п. 8.2 строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Згідно з п. 8.2 договору з урахування додаткової угоди від 28 листопада 2019 року, строк цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції - згідно п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) визначено, що під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31грудня 2020 року) реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Також 31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно. У подальшому додатковими угодами № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року. Таким чином, відповідно до копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу, з додатковими угодами щодо продовження дії строку даного договору, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 559859888 від 30 травня 2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 242 від 01 серпня 2023 року, згідно якого загальна заборгованість 11 147,00 грн, заборгованість по основному боргу 5 000 грн, заборгованість по відсотках 6 147,00 грн, сума фінансування 2 000 грн (а.с.48-62). Згідно з копією договору факторингу №10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу. Від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 10 жовтня 2024 року перейшло право вимоги до відповідача загальна сума заборгованості 23 961,00 грн, з яких: заборгованості по основному боргу 5 000 грн, заборгованість по процентах 18 961,00 грн (а.с.65-72). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 10.10.2024 року заборгованість [PERSON] становить 23 961,00 грн, з яких: заборгованості по основному боргу - 5 000 грн, заборгованість по процентах 18 961,00 грн Крім того, 04 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с.73-84). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №559859888 від 30 травня 2023 року в сумі 23 961,00 гривень (а.с.78). Згідно з випискою з особового рахунку ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №559859888 від 30 травня 2023 року, заборгованість відповідача станом на 25 червня 2025 року складає 23 961,00 грн, з яких: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, прострочена заборгованість за процентами 18 961,00 грн. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК). У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). У статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 статті 1048 ЦК України, передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, умови зазначених вище договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують перехід права вимоги відповідно до наданих реєстрів до кожного з укладених договорів факторингу. Такі реєстри до кожного із договорів факторингу підписані усіма сторонами, містять усі необхідні реквізити. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії №559859888 від 30 травня 2023 року, заперечення відповідача щодо неналежності позивача у справі не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими судом доказами. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем факт отримання кредитних коштів у сумі 5 000,00 гривень відповідно до умов вказаного договору кредитної лінії №559859888 від 30 травня 2023 року\~не заперечувався та не оспорюється факт укладення вищевказаного договору. Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 гривень шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану нею при укладенні договору, суд дійшов висновку щодо стягнення з [PERSON] суми кредиту основного боргу в розмірі 5000,00 гривень на користь ТОВ «Юніт Капітал». Щодо позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» в частині стягнення з [PERSON] процентів за кредитним договором №559859888 від 30 травня 2023\~року, суд зазначає наступне. Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. Частиною 1 статті 627 ЦК України, визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Так, згідно умов п.8.3. протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються: 8.3.1 за період від дати видачі кредиту до 29.06.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 306,600 річних , що на день укладення договору становить 0,840 відсотків від суми кредиту за кожен день користування. У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 29.06.2023 року проценти нараховуються за ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (п.8.4.). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за ставкою 0,84% в день від суми кредиту нараховані первісним кредитором відповідачу в межах строку кредитування 30 дні, тобто з 30.05.2023 року до 29.06.2023 року. Згодом нарахування проводилось за ставкою 2,980 відсотків в день до 01.08.2023 року. При цьому, відповідачем сплачено процентів 02.07.2023 року - 15,00 грн. та 18.07.2023 року -15.00 грн. З 01.08.2023 року по 10.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» нараховувало проценти в розмірі 2,980 % в день. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що строк надання кредиту позичальником не продовжувався, будь-яких письмових доказів на підтвердження даної обставини стороною позивача суду не надано. Як не було надано й доказів сплати відповідачем 02 червня 2023 року відповідно з графіком платежів до кредитного договору суми в розмірі 3 218,00 грн. Автопролонгація умовами договору не передбачена. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідачу нараховано проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування. Вимоги щодо стягнення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявляв та в розрахунку не зазначав, що проценти нараховувались відповідно до ст.625 ЦК України. З огляду на зазначене, суд вважає нарахування відсотків за кредитним договором у розмірі 18 961,00 грн неправомірним, а розрахунок заборгованості повинен виглядати наступним чином: основна сума боргу - 5 000,00 гривень; заборгованість за відсотками 1 260,00 гривень (5000 грн.*0,84 (процентна ставка) /100*30 (строк користування кредитом)). Однак, враховуючи, що відповідачем сплачено було 02.07.2023 року - 15,00 грн та 18.07.2023 року - 15.00 грн, які зараховані на сплату відсотків, тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість за процентами в розмірі 1 230,00 грн. З огляду\~на вищенаведене,\~розмір заборгованості,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача в\~користь позивача\~підлягає зменшенню\~з 23\~961,00\~гривень до\~6\~230,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5 000,00 гривень, заборгованість за відсотками 1 230,00 гривень. Щодо витрат професійну правничу допомог суд зазначає наступне. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з вимогами ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст.903 ЦК України, передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України, регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст.30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткову угоду №25770508131 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, акт прийому\~передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року в якому зазначено загальну вартість, яка складає 7000,00 гривень. Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 року у справі №824/20/23 висловив правову позицію, що зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку\~з частковим\~задоволенням позовних\~вимог (на\~26,00\~%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 820,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 630 гривень 00 копійки (6 230 грн./ 23 961 грн. х 2 422,40 грн. = 630,00 гривень).

Outcome: partial