Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У лютому 2025 року [PERSON] , через представника адвоката Лєвада Є.Л., звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просив визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] , та складається з 4 кімнат, має загальну площу 78,7 кв.м., житлову - 49,1 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він являється власником будинку [ADDRESS] , згідно договору дарування від 01.11.2001 року АЕЕ № 150156 посвідченого приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Онищенко Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1342. На зворотній стороні договору має місце Реєстраційний напис, посвідчений начальником Первомайського міського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, про те о зазначений будинок зареєстровано Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що 13.11.2001 року здійснено запис в реєстрову книгу з реєстровим номером 2836. Відповідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , будинок складається з 4 кімнат, має загальну площу 78,7 кв.м., житлову - 49,1 кв.м. 02.10.2024 року позивач звернувся до Державного реєстратора справ на нерухоме майно, Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області з заявою про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Однак позивач отримав рішення від 23.01.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76764072, мотивоване наступним: неподання заявником та неотримання державним реєстратором у порядку визначеному цим законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. З метою отримання інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. З метою отримання інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року на об`єкт нерухомого майна поданий на реєстрацію, 09.10.2024 року державним реєстратором було подано запит до КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» за № 208. Відповіді на вказаний запит у встановлений чинним законодавством термін надано не було. В зв`язку з пошкодженням житла, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій. Однак, здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивач, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, здійснити не може. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 21). Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року у судовому засіданні призначено розгляд справи по суті (а.с. 24). Позиція сторін в судовому засіданні. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 26). Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився,причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , згідно договору дарування від 01.11.2001 року АЕЕ № 150156 посвідченого приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Онищенко Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1342 (а.с. 8). На зворотній стороні договору має місце Реєстраційний напис, посвідчений начальником Первомайського міського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, про те о зазначений будинок зареєстровано Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , про що 13.11.2001 року здійснено запис в реєстрову книгу з реєстровим номером 2836 (зворот а.с.8). Відповідно технічного паспорту та домової книги на будинок [ADDRESS] , будинок складається з 4 кімнат, має загальну площу 78,7 кв.м., житлову - 49,1 кв.м., власником якого є [PERSON] (а.с. 9, 11-13). 02.10.2024 року позивач звернувся до Державного реєстратора справ на нерухоме майно, Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області з заявою про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення від 23.01.2025 року на звернення позивача до Державного реєстратора від 02.10.2024 р. про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76764072 причини відмови: неподання заявником та неотримання державним реєстратором у порядку визначеному цим законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. З метою отримання інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. З метою отримання інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року на об`єкт нерухомого майна поданий на реєстрацію, 09.10.2024 року державним реєстратором було подано запит до КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» за № 208. Відповіді на вказаний запит у встановлений чинним законодавством термін надано не було (а.с. 14). Згідно Звіту оціночної вартості житлового будинку та висновку про вартість майна від 23.11.2022 року, встановлено, що ціна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 139 250,00 грн. (а.с. 15). Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України та довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру з відміткою про реєстрацію у вищевказаному будинку(а.с.6-7). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334ЦК\~України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що\~відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів:\~нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Якщо позивач втратив документ, що засвідчує його право власності (свідоцтво про право власності), отримання дублікату не можливе, що підтверджується особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою;\~по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.201-5 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст.\~11\~ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335\~та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved