Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося з позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заборгованості за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання у розмірі 74436,98 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 11552,41 грн., 3% річних у розмірі 5228,05 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] , у них виникла заборгованість, яка із врахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних від суми боргу, складає 91217,44 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі за спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07 липня 2022 року, витребувано у Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації (БТІ)" інформацію щодо права власності чи інших речових прав (реєстровий номер та дату реєстрації; відомості щодо власника, у тому числі відомості про частку, що належить кожному співвласнику; відомості щодо правовстановлюючого документа) на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , та у Дарницької РДА в м. Києві відомості про всіх осіб, які були зареєстровані та на даний час місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , у період з жовтня 2016 року по листопада 2021 року. 10 червня 2022 року від Дарницької РДА в м. Києві надійшла відповідь. 01 липня 2022 року Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації (БТІ) повідомило про неможливість надання інформації. 07 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 21 липня 2022 року. 21 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 21 лютого 2023 року. 20 січня 20223 року від Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві надійшла відповідь, згідно з якою [PERSON] помер [INFO] . 21 лютого 2023 року розгляд справи відкладено на 06 квітня 2023 року. 06 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на 05 серпня 2025 року. 15 травня 2023 року від [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] та свідоцтво про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . 05 серпня 2025 року позивач подав письмові пояснення, в яких повідомив про здійснений перерахунок вартості наданих послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим розмір заборгованості становить 61 177,05 грн, а саме: за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.10.2016 по 01.11.2021 у розмірі 19716,14, за послугу з постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 01.11.2021 у розмірі 24680,45 грн, інфляційні втрати в розмірі 11552,41 грн та 3% річних у розмірі 5228,05 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року розгляд справи призначено на 30 вересня 2025 року, витребувано у Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації", інформацію щодо права власності чи інших речових прав (реєстровий номер та дату реєстрації; відомості щодо власника, у тому числі відомості про частку, що належить кожному співвласнику; відомості щодо правовстановлюючого документа) на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] станом на 01 січня 2013 року. 08 вересня 2025 року від Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації" надійшла відповідь, відповідно до якої право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року провадження у справі у справі № 753/25287/21 в частині вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - закрито. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи з урахуванням письмових пояснень поданих позивачем 05 серпня 2025 року. Сторони у судове засідання не прибули, позивач до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, відповідач про причини неявки суд не повідомив. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Як слідує з матеріалів справи, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ТОВ «Євро-реконструкція» з 01.07.2014 є постачальником теплової енергії та гарячої води в будинку [ADDRESS] на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012. Відповідач є мешканцем квартири [ADDRESS] , зареєстрований в ній та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23.07.2014 у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро - реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111(4511). Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи з заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості, до правовідносин сторін застосуванню підлягають норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV в редакції, чинній на жовтень 2016 року (період, з якого розпочалося нарахування боргу), та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, чинній на час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Згідно з п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, врегульовані у спірний період також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). За змістом Правил централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Як визначено ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами 1 - 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, відповідач користується послугами з постачання гарячої води та централізованого опалення у квартирі [ADDRESS] , а отже на нього покладено обов`язок оплачувати надані послуги. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної оплати комунальних послуг не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року в сумі 19 716,14 грн та послуги постачання гарячої води за період з лютого 2017 року по листопад 2021 рік в сумі 24 680,45 грн, що підтверджується долученою позивачем довідкою про заборгованість за вказаний період. Доказів про те, що у період з жовтня 2017 року по листопад 2021 року у вищезазначену квартиру не надавалися послуги централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачі не надали та на такі обставини не посилалися. Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачем не надано доказів оплати наданих позивачем послуг, розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідач не спростував та свого контрозрахунку не надав. Такими чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем комунальні послуги: централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року, розмір якої становить 19 716,14 грн та послуги з постачання гарячої води за період з лютого 2017 року по листопад 2021 року, розмір якої становить 24 680,45 грн. Згідно з вимогами ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 11552,41 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5228,05 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 11552,41 грн, а також 3% річних в розмірі 5228,05 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved