Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у процесуальних заявах по суті. 14 липня 2025 року [PERSON] звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вона знаходиться у трудових відносинах з Державним геофізичним підприємством «Укргеофізика», працює на посаді сторожа в Придніпровській геофізичній розвідувальній експедиції, яка є підрозділом юридичної особи ДГП «Укргеофізика». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці. Під час його знаходження у трудових відносинах з боржником, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 110 884,44 грн., що підтверджується довідкою № 195 від 14.07.2025 року, яка видана ДГП «Укргеофізика». Зазначений розмірі заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Державне геофізичне підприємство «Укргеофізика» правом на відзив не скористався. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18 липня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 10). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України. Кодекс законів\~про працю\~України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України). Статтею 43\~Конституції України закріплено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.\~43\~Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233\~КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що [PERSON] , з 02.09.2015 року перебуває у трудових відносинах з Державним геофізичним підприємством «Укргеофізика», 01.05.2022 року був переведений наказом на посаду сторожа що підтверджується наказом № 8 від 27.04.2022 року та відповідним записом у трудовій книжці (а.с. 4,7-8). Згідно наданої позивачем бухгалтерської довідки № 195, також виданої Придніпровською геофізичною розвідувальною експедицією державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» від 14.07.2025 року, загальна заборгованість по заробітній платі, станом на 14 липня 2025 року, становить 110 884,44 грн. (а.с. 3). Таким чином, матеріли справі містять переконливі, не спростовані відповідачем, докази про те, що позивачеві не була виплачена в повному обсязі нарахована заробітна плата у розмірі 110 884,44 грн., яку не спростовує відповідач. Відповідно до вимог ст. 13 ч.ч. 1 та 2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи все вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з ДГП «Укргеофізика» належить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 14.07.2025 року у розмірі 110 884,44 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved