Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

[PERSON] ,\~ [PERSON] (далі - позивач) звернулися до суду із позовом до Бишівської сільської ради Київської області (далі - відповідач) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позову вказали, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] , який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 27.11.2001 р. [PERSON] все своє майно заповів своїм двом дочкам, [PERSON] та [PERSON] , у рівних долях. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка із кадастровим номером 3222788900:05:002:0022, що розташована на території цього ж населеного пункту. У визначений законодавством строк позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Проте звернувшись до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав отримали відмову, у зв`язку з тим що у заповіті допущені виправлення реєстраційного номеру заповіту у Книзі реєстрації 14 чи 15, які ніяким чином не застережені та не дають змоги встановити вірний номер реєстрації; у даті народження заповідача невірно зазначено його дата народження. Окрім того подані правовстановлюючі документи на спадкове майно - договір купівлі-продажу житлового будинку та державний акт на право власності на земельну ділянку не дають можливість встановити факт виникнення права власності на майно у померлого спадкодавця. Оскільки договір купівлі-продажу будинку не зареєстрований у визначеному законом порядку, а державний акт виготовлений та виданий вже після смерті спадкодавця. Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачі просили суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] (дата народження згідно свідоцтва про смерть [INFO] ) являється рідним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , у рівних частинах по 1/2 кожній, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] - (А) житловий будинок загальною площею 73,1 кв.м, житловою - 41,5 кв.м, (А1) житлова прибудова, (а) веранда, ганок, (Б) сарай, (В) сарай, (Ж) погріб, (Е) вбиральня, (Є) літній душ, (З) літня кухня, № 4 свердловина, № 5 інженерний колодязь, № 6 та № 11 яма вигрібна,№ 8-10 огорожа; - земельну ділянку, що призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 4,3091 га, із кадастровим номером 3222788900:05:002:0022. Ухвалою суду від 12.06.2025 р. позов [PERSON] , [PERSON] ,\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Розгляд справи\~постановлено здійснювати\~в порядку\~загального позовного\~провадження та\~призначено підготовче\~засідання,\~встановлено відповідачу\~15-тиденний\~строк з\~дня вручення\~даної ухвали\~для подання\~відзиву на\~позовну заяву.\~Також вказаною\~ухвалою витребувано\~з Макарівської\~державної нотаріальної\~контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №474 за 2009 рік щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду 17.0.2025 р. та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 11.09.2025 р. прийнято до розгляду заяву позивачів про зміну предмету позову, підготовче засідання відкладено на 07.10.2025 р. Ухвалою суду від 07.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від представника позивачів адвоката Живаги О.В. надійшла заява про розгляд справи у його та позивачів відсутність, в якій також вказав про підтримання позовних вимог, які просив задовольнити. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, рішення просили прийняти за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Вказані факти підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10), копією свідоцтва про народження [PERSON] (в якому її ім`я вказано як [PERSON] ) (а.с. 13), експертним висновком від 21.01.2021 р. (в якому вказано, що ім`я [PERSON] і [PERSON] є ідентичними) (а.с. 14), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 15), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 16). При цьому у вказаному свідоцтві про смерть дата народження [PERSON] вказана [INFO] . У посвідці про народження [PERSON] дата його народження вказана [INFO] (а.с. 63). У паспорті серії [NUMBER] виданого 03.10.2002 р. дата народження [PERSON] на 1 сторінці вказана [INFO] , а на 2 сторінці вказано [INFO] (а.с. 49-49 зворот). З довідки № 180 від 26.08.2024 р. Бишівської сільської ради слідує, що гр. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно з 14 листопада 1986 року і до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті був зареєстрований та проживав один (а.с. 17). Відповідно до заповіту від 27.11.2001 р. [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на випадок його смерті, включаючи сертифікат на право на земельну частку/пай і на що за законом він матиме право заповів своїм дочкам, [PERSON] та [PERSON] , у рівних долях кожному (а.с. 18). Також у заповіті [PERSON] дата його народження вказана [INFO] (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка із кадастровим номером 3222788900:05:002:0022, що розташована на території цього ж населеного пункту. Позивачі у визначений законодавством строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с. 41, 53). Проте звернувшись до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав отримали відмову, у формі листа-роз`яснення від 22.08.2024 р., у зв`язку з тим що у заповіті допущені виправлення реєстраційного номеру заповіту у Книзі реєстрації 14 чи 15, які ніяким чином не застережені та не дають змоги встановити вірний номер реєстрації; у даті народження заповідача невірно зазначено його дата народження. Окрім того подані правовстановлюючі документи на спадкове майно - договір купівлі-продажу житлового будинку та державний акт на право власності на земельну ділянку не дають можливість встановити факт виникнення права власності на майно у померлого спадкодавця. Оскільки договір купівлі-продажу будинку не зареєстрований у визначено законом порядку, а державний акт виготовлений та виданий вже після смерті спадкодавця (а.с. 32). Хоча вказаний лист державного нотаріуса не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за своїм змістом він засвідчує факт відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за спірне майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16-ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому суд приймає наявний в матеріалах справи лист державного нотаріуса та вважає його достатнім доказом наявності у позивачів перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу дає їм право звернутись до суду з даним позовом. З копії договору купівлі-продажу від 01.02.1961 р. встановлено, що [PERSON] придбав житловий будинок у с. Яблунівка Макарівського району Київської області (а.с. 19). Відповідно до виписки з погосподарської книги Бишівської сільської ради Фастівського району Яблунівського старостинського округу, за №1 на 2006 - 2010 роки зроблено номер особистого рахунку №91 про те, що власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 20). Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17. А тому вказана виписка з погосподарської книги є належним доказом належності спадкового житлового будинку з погосподарськими спорудами покійному [PERSON] . Відповідно до\~технічного паспорта\~на будинок\~садибного типу\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~до складу\~домоволодіння,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~входить:\~(А)\~житловий будинок\~загальною площею\~73,1\~кв.м,\~житловою -\~41,5\~кв.м,\~(А1)\~житлова прибудова,\~(а)\~веранда,\~ганок,\~(Б)\~сарай,\~(В)\~сарай,\~(Ж)\~погріб,\~(Е)\~вбиральня,\~(Є)\~літній душ,\~(З)\~літня кухня,\~(К)\~навіс,\~№ 4\~свердловина,\~№ 5\~інженерний колодязь,\~№ 6\~та №\~11\~яма вигрібна,\~№ 8-10\~огорожа (а.с. 21-22). З наданої інформації Сектором №3 Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04.01.2022 р. вбачається, що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі значиться запис щодо реєстрації від 27.05.2009 року за № 010991400826 державного акту серії ЯИ №370860 на ім`я [PERSON] на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222788900:05:002:0022, площею 4,3030 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області. Станом на 01.01.2013 року на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222788901:01:004:0083 та 3222788901:01:005:0059 державні акти на право власності на ім`я [PERSON] не реєструвались та примірники державних актів на право власності не надходили до територіального органу Держгеокадастру (а.с. 24). Відповідно до\~Державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯИ\~№370860\~виданого на\~підставі розпорядження\~Макарівської райдержадміністрації\~від 7\~травня 2009\~року №\~675\~ [PERSON] є\~власником земельної\~ділянки площею\~4,3030 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222788900:05:002:0022, що розташована\~на території\~Яблунівської сільської\~ради Макарівського\~району Київської\~області.\~При цьому\~вказаний державний\~акт виданий\~27.05.2009\~р. (а.с. 25). З відомостей які вказані у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.05.2025 р. вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222788900:05:002:0022 має площу 4,3091 га (а.с. 26-31). Вирішуючи даний спір, суд виходить також з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має прав на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~діти спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 2, та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки із наявних у матеріалах справи доказів достовірно встановлено факт родинних відносин між позивачами та їх покійним батьком, а також, що позивачі будучи єдиними спадкоємцями майна, що залишилося після смерті їхнього батька, спадщину у встановленому законом порядку прийняли, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли житловий будинок та земельна ділянка, щодо яких нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору за клопотанням позивачів з відповідача не стягуються, а також оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved