Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 01 лютого 2020 року між позивачем за цим позовом (замовник за договором), та ФОП [PERSON] (виконавець за договором) у місті Києві був укладений та підписаний Договір виготовлення меблів на замовлення №2, предметом якого була обшивка сходів деревом породи ясень (далі виріб). Строк робіт договору по поставці і збиранню виробу складав два календарних місяці з моменту вступу договору в силу. В цей же день, 01 лютого 2020 року на виконання зобов`язання за договором (за усною домовленістю) позивачем передані, а відповідачем прийняті готівкові кошти у сумі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень, 00 копійок) передплати згідно підпункту 2.2.1 пункту 2.2 договору, який вважався укладеним з моменту підписання Сторонами. Проте відповідач не видав позивачу розрахункового документа (квитанції до прибуткового касового ордеру, товарного чеку, тощо), який би засвідчував розрахунок між сторонами договору. Разом з цим відповідач, як кредитор у правовідношеннях за договором, прийнявши зобов`язання (готівкові кошти у якості передплати) від позивача, як боржника у правовідношеннях за договором, на вимогу боржника не видав розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. При цьому відповідач не заявив своєї вимоги, як кредитора щодо виконання обов`язку боржника (сплатити суму передплати) в повному обсязі згідно підпункті 2.2.1 пункту 2.2 договору, а не ту, яка була погоджена за усною домовленістю сторін у розмірі 50 000,00 грн. Станом до 02 квітня 2020 року, на момент закінчення строку робіт за договором відповідач, як підрядник та виконавець, так і не приступив до виконання своїх зобов`язань за договором. У позивача, як замовника була відсутня будь яка інформація щодо виконання або невиконання відповідачем, як виконавцем своїх зобов`язань за договором, про що він, як підрядник зобов`язаний був повідомляти замовника, проте не виконував цього. Підрядник не звертався до замовника з вимогою виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Підрядник також не звертався до замовника у сприянні підряднику у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором. Підрядник також не звертався до замовника з правом підрядника на притримування. Разом з цим відповідач, як кредитор у правовідношеннях за договором, не звертався до позивача внаслідок прострочення боржника з приводу того, що виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, відтак він відмовляється від прийняття виконання (сплати грошових коштів позивачем) і вимагає відшкодування збитків. Водночас відповідач, як боржник у правовідношеннях за договором не звертався до позивача, як кредитора що прострочив, який не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Також відповідач, як боржник не зазначав перелік цих дій, які потрібно вчинити зі свого боку кредитору. Також відповідач не звертався до позивача з приводу того, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, то виконання зобов`язання буде відстрочене боржником на час прострочення кредитора. До підготовчих робіт, які необхідно було провести перед монтажем дерев`яних сходинок виробу, а саме монтаж фанери на залізобетонний каркас сходів під дерев`яні сходинки, виконавець приступив тільки 23 червня 2020 року, що є значним простроченням строків виконання замовлення за договором з причин, що залежали від волі самого відповідача. Таким чином відповідач розпочав виконання своїх зобов`язань через 83 дня після закінчення строку робіт по Договору виготовлення меблів на замовлення №2 від 01.02.2020 року. При цьому сторони нові строки робіт з виготовлення, поставки, монтажу сходів поза межами строку Договору №2 від 01 лютого 2020 року додатковою угодою не затверджували та не підписували. Монтаж фанери на залізобетонний каркас сходів під дерев`яні сходинки та монтаж плити фанери шліфованої кольору натуральний ясень у просторі між поверховими маршами сходів виконавець завершив лише 11 серпня 2020 року, відтак підготовчі роботи тривали 50 днів. Чорновий монтаж (монтаж виробу не фарбованого лаком) сходів на об`єкті, в ході якого виконавець повинен був виконати точні розміри всіх деталей сходів, розпочатий 31 серпня 2020 року, тобто тільки через 20 днів після завершення підготовчих робіт по залізобетонному каркасу сходів. При цьому під час чорнового монтажу сходів відповідачем було змонтовано лише 6 (шість) перших сходинок з 18 (вісімнадцяти) сходинок виробу, відтак чорновий монтаж всіх деталей сходів загалом не був виконаний. Деталі цих шести сходинок після чорнового монтажу відповідач забрав для фарбування лаком. 10 вересня 2020 року позивачем були передані відповідачу готівкові кошти у сумі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень,00 копійок) передплати. 28 вересня 2020 року позивачем були передані відповідачу безготівкові кошти у сумі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень,00 копійок) передплати. Чистовий монтаж (монтаж виробу пофарбованого лаком) сходів виконавець на свій ризик розпочав тільки у жовтні 2020 року, проте монтаж залишився не завершеним, а всі деталі сходів не були виготовлені та не були завезені виконавцем на об`єкт замовника. 11 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією до виконання роботи підрядником та що вона не виконана належним чином, замовник призначив підрядникові строк для закінчення роботи та усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги про відмову замовника від договору підряду з вимогою відшкодування збитків у порядку згідно ч. 2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та згідно ч.3 ст.849 ЦК України. Також відповідач 18 листопада 2020 року за телефонним номером [NUMBER] , через телефонний додаток Viber додатково був поінформований позивачем про надіслане на його ім`я поштове відправлення. Зазначена претензія була залишена відповідачем без уваги, відповіді та задоволення. 26 листопада 2020 року поштове відправлення з претензією було повернуто відправнику з відміткою Ф-20: за закінченням терміну зберігання. З огляду на вищевказане позивач розцінював, що цивільні обов`язки відповідачем не виконуються в межах встановлених Законом, Договором, актами цивільного законодавства та направлені ним виключно на невиконання зобов`язань, припинення певних прав у договірному зобов`язанні з боку відповідача, а також дії відповідача є такими, що зумовлені утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (в даному випадку відповідача). Отже позивач у грудні 2020 року звернувся з позовом до відповідача про відмову від договору та відшкодування збитків в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». На момент подання позовної заяви до суду зобов`язання з виконання робіт в повному обсязі за договором відповідачем не були виконані, грошові кошти не були повернуті. Відтак позивач уклав з третьої особою Договір №1 від 20 січня 2021 року про виправлення недоліків встановлених деталей сходів, виготовлення відсутніх деталей сходів, комплектації для завершення виробу. 17 лютого 2021 року сторони цього договору підписали Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт. 16 квітня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва у справі №754/16046/20 позовні вимоги про стягнення суми реальних збитків, завданих невиконанням зобов`язань за Договором виготовлення меблів на замовлення №2 від 01.02.2020 року залишив без задоволення. 10 вересня 2021 року Київський апеляційний суд скаргу позивача на рішення Деснянського районного суду від 16 квітня 2021 року залишив без задоволення. З огляду на зазначені рішення судів позивач розцінював, що з 10 вересня 2021 року відповідач достеменно знав про те, що він безпідставно утримує у себе грошові кошти позивача, і такі його дії є недобросовісними. Тому 28 грудня 2021 року позивач звернувся з позовом до відповідача про набуття майна та збереження його без достатньої правової підстави. На момент подання позовної заяви до суду зобов`язання відповідачем не були виконані, грошові кошти не були повернуті. 13 березня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі № 361/11158/21 позов задовольнив частково та стягнув на користь позивача з відповідача грошові кошти у розмірі 14 643,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 439,13 грн., 3 % річних у розмірі 599,38 грн. 22 грудня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу відповідача задовольнив. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року скасував в частині задоволення позовних вимог та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі №361/11158/21 за касаційною скаргою позивача з підставі того, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. На момент подання цієї позовної заяви до суду зобов`язання відповідачем не виконано, грошові кошти не повернуті. На підставі наведеного, позивач просив суд з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 6 650,00 гривень, що складають суму сплачену третій особі за Договором №1 від 20 січня 2021 року на виправлення недоліків виконавця за Договором виготовлення меблів на замовлення №2 від 01 лютого 2020 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2024 року відкрито позове провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2024 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2024 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Справу призначено до розгляду судом у судовому засіданні. 25.08.2025 року до суду від відповідача надійшли пояснення, згідно яких останній заперечив проти задоволення позову з огляду на наступне. 01.02.2020 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) було укладено договір №2 про виготовлення меблів на замовлення (сходи з дерева) вартістю 75 тис. грн. Далі в тексті Договір. Відповідно до пункту 2.2.1. Договору Замовник зобов`язується внести передплату в розмірі 52 500,00 грн. протягом одного дня з моменту підписання Договору. Тобто до 02.02.2021 включно. Проте, Позивач свій обов`язок по договору не виконав ні своєчасно, ні в повному обсязі. Станом на 10.09.2020 Позивач сплатив лише 50 000,00 грн. передплати. 2500,00 грн. залишились не внесеними в рахунок передплати. Позивач пояснив часткову оплату відсутністю коштів, оскільки він тимчасово не працює (тими ж аргументами позивач пояснює неможливість оплатити судові витрати, але сходи за 3 тис $ замовляє). Станом на 10.09.2020 року вже було здійснено попередню установку сходів (чорновий монтаж). Згідно пункту 2.2. Договору, Замовник зобов`язується внести другу частину коштів по Договору в сумі 15 000,00 грн. не пізніше дня попередньої установки. Проте станом на цю дату Позивач сплатив лише 7 000,00 грн. Решту 8 000,00 грн. Позивач оплатив лише 28.09.2020 року. (посилається на ті ж обставини). Зазначені факти підтверджуються відеодоказом (відео знімав сам Позивач і надавав як доказ в інших судових справах, де намагався стягнути з відповідача 130 тис.). Перша частина назви відеофайла відповідає даті зйомки відео, а друга частина назви відповідає часу зйомки «VID_20200910_170813.mp4.» Тобто відео було записано 2020 року 09 місяця 10 числа о 17 годині 08 хвилин 13 секунд. Зі змісту сказаного мною на відео слідує, що Позивач сплатив мені 50 000,00 грн. в рахунок передплати по договору і 7 000,00 грн. в рахунок другого платежу після попередньої (чорнової) установки. Зі змісту сказаного Позивачем на відео слідує, що він узгодив перенесення строків виконання договору. Таким чином, станом на 10.09.2020 року між сторонами був відсутній спір з приводу строків виготовлення сходів по Договору. Невнесення замовником оплати по договору звільняє виконавця від обов`язку виконувати роботи в строки встановлені договором. Зазначене обґрунтовується наступним: Відповідно до пункту 2.2.1. Договору Замовник зобов`язується внести передплату в розмірі 52 500,00 грн. протягом одного дня з моменту підписання Договору. Згідно з пунктом 4.1. Договору строк робіт по поставці меблів становить два календарних місяці з дати набрання чинності Договором. Відповідно до пункту 7.1. Договору Даний Договір діє з дати його підписання і внесення передплати вказаної в п 2.2.1 до повного виконання сторонами всіх обов`язків по договору. Таким чином, до моменту внесення передплати вказаної в п.2.2.1 Договору, останній не набуває чинності, а відповідно у Виконавця по Договору не виникає і обов`язків передбачених Договором. За таких обставин доводи Позивача в частині прострочення виконання зобов`язання Відповідачем є необґрунтованими. А отже і обґрунтування його права на відмову від прийняття виконання по договору, як такого, що було прострочено і втратило актуальність для замовника, є неналежним. (зазначене вже було предметом судового спору у справі №754/16046/2020, а наведені докази були досліджені. Тому суд може не встановлювати факти, які вже були встановлені в іншій справі між тими ж сторонами). Оскільки Позивач на власний ризик відмовився від прийняття виконання зобов`язання по договору, без належного правового обґрунтування, він не має правових підстав покладати на відповідача збитки, які він поніс в результаті своїх дій. Враховуючи відмову позивача прийняти виконання робіт за договором на етапі завершення робіт і звернення до суду з позовом про стягнення суми коштів, яка істотно перевищує ціну договору, у відповідача складається думка про недоброчесність намірів Позивача. Адже завершення робіт Позивачу коштувало 16 150,00 грн. А первинні позовні вимоги були заявлені в розмірі 116 197,06 грн., а 15.01.2021 були збільшені до 129 071,75 грн. (справа №754/16046/2020 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відмову від договору та стягнення коштів у зв`язку з простроченням). У зазначеній судовій справі суд погодився з доводами відповідача щодо відсутності підстав для відмови від прийняття зобов`язання, як такого що було прострочено з вини Виконавця. Рішення було залишено в силі апеляційною інстанцією. Касація відмовила у порушенні провадження у зв`язку з малозначністю спору. Питання прострочення виконання зобов`язання за договором про виготовлення меблів № 2 неодноразово розглядалась судами. Дана справа вже є четвертим судовим спором між тими ж сторонами. Позивач щоразу змінює формулювання і ціну позову. Жодного разу позивач не сплатив судовий збір і вочевидь зловживає процесуальними правами. Таким чином, Позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з тим що на власний ризик, без належних правових підстав, переслідуючи корисливу мету відмовився від прийняття виконання зобов`язань по договору виготовлення меблів та намагався стягнути з відповідача понад 100 000,00 грн і залишити собі сходи виконані на 80 % ціною в 75 000,00 грн. Оскільки Позивач не зміг довести в судах правомірності відмови від Договору виготовлення меблів і стягнути з відповідача кошти, то в рамках даної справи він наймається вже компенсувати свої прямі збитки, які поніс у зв`язку наймом третьої особи для завершення роботи по монтажу сходів. Третя особа завершила монтаж сходів і оцінила свою роботу в 16 тис грн. В цю ціну було включено не тільки прямі витрати на виробництво та монтажні роботи, а і супутні витрати, без компенсації яких підприємець працюватиме в збиток. До супутніх витрат належить зокрема і витрачений час на поїздки спеціалістів на об`єкт замовника для проведення замірів і укладення договору, витрачений час на проектування кожної деталі, час витрачений на підбір лакофарбових матеріалів, час роботи столяра, маляра, транспортна складова (експлуатація ТЗ та паливо на поїздки до об`єкту, та в різні точки за матеріалами) і так далі. І чим менший об`єм робіт тим вища питома вага цих супутніх витрат. Тому цілком логічно, що інший підприємець, який прийняв обов`язок завершити близько 20 % робіт по монтажу сходів, виставив рахунок вищий за підприємця, який вже мав готовий робочий проект і закуплені всі витратні матеріали. Для завершення робіт Позивач мав заплатити відповідача 10 тис. грн., а третій особі заплатив 16 тис. Зважаючи на відсутність правових підстав для відмови від договору, відповідача вважає, що у позивача відсутні і правові підстави для покладення на мене збитків, які він поніс у зв`язку з своїми діями. У судовому засіданні 30.09.2025 року позивач підтримав задоволення позовних вимог, відповідач заперечив проти його задоволення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 30.09.2025 року підтримав суттєві недоліки виконаних відповідачем робіт на об`єкті позивача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідка, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. 01 лютого 2020 року між позивачем за цим позовом (замовник за договором), та ФОП [PERSON] (виконавець за договором) у місті Києві був укладений та підписаний Договір виготовлення меблів на замовлення №2, предметом якого була обшивка сходів деревом породи ясень (далі виріб). Строк робіт договору по поставці і збиранню виробу складав два календарних місяці з моменту вступу договору в силу. В цей же день, 01 лютого 2020 року на виконання зобов`язання за договором (за усною домовленістю) позивачем передані, а відповідачем прийняті готівкові кошти у сумі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень, 00 копійок) передплати згідно підпункту 2.2.1 пункту 2.2 договору, який вважався укладеним з моменту підписання Сторонами. Проте відповідач не видав позивачу розрахункового документа (квитанції до прибуткового касового ордеру, товарного чеку, тощо), який би засвідчував розрахунок між сторонами договору. Разом з цим відповідач, як кредитор у правовідношеннях за договором, прийнявши зобов`язання (готівкові кошти у якості передплати) від позивача, як боржника у правовідношеннях за договором, на вимогу боржника не видав розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. При цьому відповідач не заявив своєї вимоги, як кредитора щодо виконання обов`язку боржника (сплатити суму передплати) в повному обсязі згідно підпункті 2.2.1 пункту 2.2 договору, а не ту, яка була погоджена за усною домовленістю сторін у розмірі 50 000,00 грн. Станом до 02 квітня 2020 року, на момент закінчення строку робіт за договором відповідач, як підрядник та виконавець, так і не приступив до виконання своїх зобов`язань за договором. У позивача, як замовника була відсутня будь яка інформація щодо виконання або невиконання відповідачем, як виконавцем своїх зобов`язань за договором, про що він, як підрядник зобов`язаний був повідомляти замовника, проте не виконував цього. Підрядник не звертався до замовника з вимогою виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Підрядник також не звертався до замовника у сприянні підряднику у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором. Підрядник також не звертався до замовника з правом підрядника на притримування. Разом з цим відповідач, як кредитор у правовідношеннях за договором, не звертався до позивача внаслідок прострочення боржника з приводу того, що виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, відтак він відмовляється від прийняття виконання (сплати грошових коштів позивачем) і вимагає відшкодування збитків. Водночас відповідач, як боржник у правовідношеннях за договором не звертався до позивача, як кредитора що прострочив, який не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Також відповідач, як боржник не зазначав перелік цих дій, які потрібно вчинити зі свого боку кредитору. Також відповідач не звертався до позивача з приводу того, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, то виконання зобов`язання буде відстрочене боржником на час прострочення кредитора. До підготовчих робіт, які необхідно було провести перед монтажем дерев`яних сходинок виробу, а саме монтаж фанери на залізобетонний каркас сходів під дерев`яні сходинки, виконавець приступив тільки 23 червня 2020 року, що є значним простроченням строків виконання замовлення за договором з причин, що залежали від волі самого відповідача. Таким чином відповідач розпочав виконання своїх зобов`язань через 83 дня після закінчення строку робіт по Договору виготовлення меблів на замовлення №2 від 01.02.2020 року. При цьому сторони нові строки робіт з виготовлення, поставки, монтажу сходів поза межами строку Договору №2 від 01 лютого 2020 року додатковою угодою не затверджували та не підписували. Монтаж фанери на залізобетонний каркас сходів під дерев`яні сходинки та монтаж плити фанери шліфованої кольору натуральний ясень у просторі між поверховими маршами сходів виконавець завершив лише 11 серпня 2020 року, відтак підготовчі роботи тривали 50 днів. Чорновий монтаж (монтаж виробу не фарбованого лаком) сходів на об`єкті, в ході якого виконавець повинен був виконати точні розміри всіх деталей сходів, розпочатий 31 серпня 2020 року, тобто тільки через 20 днів після завершення підготовчих робіт по залізобетонному каркасу сходів. При цьому під час чорнового монтажу сходів відповідачем було змонтовано лише 6 (шість) перших сходинок з 18 (вісімнадцяти) сходинок виробу, відтак чорновий монтаж всіх деталей сходів загалом не був виконаний. Деталі цих шести сходинок після чорнового монтажу відповідач забрав для фарбування лаком. 10 вересня 2020 року позивачем були передані відповідачу готівкові кошти у сумі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень,00 копійок) передплати. 28 вересня 2020 року позивачем були передані відповідачу безготівкові кошти у сумі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень,00 копійок) передплати. Чистовий монтаж (монтаж виробу пофарбованого лаком) сходів виконавець на свій ризик розпочав тільки у жовтні 2020 року, проте монтаж залишився не завершеним, а всі деталі сходів не були виготовлені та не були завезені виконавцем на об`єкт замовника. 11 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією до виконання роботи підрядником та що вона не виконана належним чином, замовник призначив підрядникові строк для закінчення роботи та усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги про відмову замовника від договору підряду з вимогою відшкодування збитків у порядку згідно ч. 2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та згідно ч.3 ст.849 ЦК України. Також відповідач 18 листопада 2020 року за телефонним номером [NUMBER] , через телефонний додаток Viber додатково був поінформований позивачем про надіслане на його ім`я поштове відправлення. Зазначена претензія була залишена відповідачем без уваги, відповіді та задоволення. 26 листопада 2020 року поштове відправлення з претензією було повернуто відправнику з відміткою Ф-20: за закінченням терміну зберігання. З огляду на вищевказане позивач розцінював, що цивільні обов`язки відповідачем не виконуються в межах встановлених Законом, Договором, актами цивільного законодавства та направлені ним виключно на невиконання зобов`язань, припинення певних прав у договірному зобов`язанні з боку відповідача, а також дії відповідача є такими, що зумовлені утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (в даному випадку відповідача). Отже позивач у грудні 2020 року звернувся з позовом до відповідача про відмову від договору та відшкодування збитків в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». На момент подання позовної заяви до суду зобов`язання з виконання робіт в повному обсязі за договором відповідачем не були виконані, грошові кошти не були повернуті. Відтак позивач уклав з третьої особою Договір №1 від 20 січня 2021 року про виправлення недоліків встановлених деталей сходів, виготовлення відсутніх деталей сходів, комплектації для завершення виробу. 17 лютого 2021 року сторони цього договору підписали Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт. 16 квітня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва у справі №754/16046/20 позовні вимоги про стягнення суми реальних збитків, завданих невиконанням зобов`язань за Договором виготовлення меблів на замовлення №2 від 01.02.2020 року залишив без задоволення. 10 вересня 2021 року Київський апеляційний суд скаргу позивача на рішення Деснянського районного суду від 16 квітня 2021 року залишив без задоволення. З огляду на зазначені рішення судів позивач розцінював, що з 10 вересня 2021 року відповідач достеменно знав про те, що він безпідставно утримує у себе грошові кошти позивача, і такі його дії є недобросовісними. Тому 28 грудня 2021 року позивач звернувся з позовом до відповідача про набуття майна та збереження його без достатньої правової підстави. На момент подання позовної заяви до суду зобов`язання відповідачем не були виконані, грошові кошти не були повернуті. 13 березня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі № 361/11158/21 позов задовольнив частково та стягнув на користь позивача з відповідача грошові кошти у розмірі 14 643,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 439,13 грн., 3 % річних у розмірі 599,38 грн. 22 грудня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу відповідача задовольнив. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року скасував в частині задоволення позовних вимог та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 361/11158/21 за касаційною скаргою позивача з підставі того, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. На момент подання цієї позовної заяви до суду зобов`язання відповідачем не виконано, грошові кошти не повернуті. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Реалізуючи право доручити виправлення роботи (недоліків) третій особі за рахунок виконавця позивач уклав з третьої особою Договір № 1 від 20.01.2021 року про виправлення недоліків встановлених деталей сходів, виготовлення відсутніх деталей сходів, комплектації для завершення виробу. 02 лютого 2021 року на виконання договору позивачем було сплачено виконавцю суму у розмірі 4 845 грн. 17 лютого 2021 року сторони цього договору підписали Акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає сплата за роботу по виготовленню відсутніх деталей сходів у сумі 2 502 грн, комплектація для завершення виробу в цілому у сумі 2 648 грн, виправлення недоліків виготовлення/встановлення деталей (попереднім виконавцем) у сумі 1 500 грн, а загалом сума 6 650 грн, що складає суму сплачену позивачем третій особі за Договором № 1 від 20.01.2021 року на виправлення недоліків виконавця за Договором виготовлення меблів на замовлення № 2 від 01 лютого 2020 року та за яким відповідач отримав від позивача суму у розмірі 65 000 грн. Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог . Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відпповідача.

Outcome: approved