Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позиція позивача. 03.05.2024 [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з цивільним позовом (Вхід. №12609/24) до Малого колективного підприємства «Мрія-2» за участю третіх осіб [PERSON] , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради та [PERSON] про витребування майна, відповідно до якого просить витребувати з незаконного володіння відповідача - Малого колективного підприємства «МРІЯ-2», код ЄДРПОУ 19052330, місцезнаходження юридичної особи 67700, м. Білгород -Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. 39б, на користь позивача - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , нерухоме майно, а саме частину магазину змішаної торгівлі загальною площею 1171.7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та повернути її у власність позивача - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до МКП «Мрія-2» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 10.09.2008 року між малим колективним підприємством «Мрія-2» та [PERSON] і [PERSON] , згідно якого МКП «Мрія-2» продали, а [PERSON] і [PERSON] купили магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній, у ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД N? 27-005 від 17.04.1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за N? 5). Також вищевказаним рішенням суду за [PERSON] і [PERSON] в рівних частках було визнано право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД N? 27-005 від 17.04.1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за N? 5). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (інформаційна довідка N? 324066226 від 26.02.2023) на даний час спірне майно, а саме магазин змішаної торгівлі Загальна площа (кв.м.): [ADDRESS] належить свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 10.08.2010, видавник: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; рішення суду, серія та номер: N? 495/9109/17, виданий 28.08.2018, видавник: Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області; рішення суду, (постанова суду), серія та номер: N?495/9109/17, виданий 03.07.2019, видавник: Верховний суд. На підставі вищевикладеного позивач просить витребувати з незаконного володіння відповідача - Малого колективного підприємства «МРІЯ-2», код ЄДРПОУ 19052330, місцезнаходження юридичної особи 67700, м. Білгород -Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. 39б, на користь позивача - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , нерухоме майно, а саме частину магазину змішаної торгівлі загальною площею 1171.7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та повернути її у власність позивача - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 1.2. Заперечення відповідача. 19.09.2024 від відповідача МКП «Мрія-2» надійшов відзив на позовну заяву (Вхід. №26859/24) у якому відповідач зазначає, що ознайомившись з «доводами» позовної заяви, МКП «Мрія-2» вважає їх безпідставними а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. МКП «Мрія-2» є власником магазину змішаної торгівлі, загальною площего 1171,7 кв.м., літ. «Б», за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступним. 18.06.1999 р. на підставі Договору купівлі-продажу МКП «Мрія-2» придбало будинок магазину, розташований за адресою: [ADDRESS] . 21.06.1999 р. актом передачі, вказане майно було прийнято МКП «Mрія-2». 30.04.2004 р. рішенням ВК Білгород-Дністровської міськради N?543 МКП «Мрія-2» надано дозвіл на будівництво магазину змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . 28.07.2010 р. актом готовності об?єкта до експлуатації N?794, магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] - введений до експлуатації. (Замовник МКП «Мрія-2»). 28.07.2010 р. на об?єкт будівництва магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] , забудовник МКП «Мрія-2», виданий сертифікат відповідності. 05.08.2010 р. рішенням ВК Білгород-Дністровської міськради N?775 вирішено оформити право власності МКП «Мрія-2» на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Доручено начальнику КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності МКП «Мрія-2». 10.08.2010 на підставі рішення ВК Білгород-Дністровської міськради N?775, замість Договору купівлі-продажу18.06.1999 р. та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 р. видано свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] власник МКП «Мрія2». 12.08.2010 вказане право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Реестрі прав власності на нерухоме майно. 07.08.2013 р. право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Окрім того, вказане нерухоме майно перебуває на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні саме МКП «Мрія-2». Всі вказані вище документи є дійсними та законними. Також звертає увагу на рішення виконкому від 05.08.2010 р. N?775, згідно якого оформлено право власності малому колективному підприємству «Мрія-2» на магазин змішаної торгівлі по [ADDRESS] ; ... видано свідоцтво про право власності малому колективному підприємству «Мрія-2» на магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1168,2 кв.м., по [ADDRESS] , замість договір купівлі-продажу від 18.06.1999 р., акт передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 р. На підставі діючого на той час законодавства, МКП «Мрія-2» побудувало, ввело до експлуатації та отримало всі передбачені законодавством правовстановлюючі документи на об?єкт нерухомого майна, а саме акт готовності до експлуатації N?794 від 28.01.2010 р., сертифікат відповідності N?15000794 від 28.07.2010 р., рішення виконкому від 05.08.2010 р. N?775 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.08.2010 р. та здійснила державну реєстрацію свого права власності на цей об?єкт нерухомості. Відповідач зауважує, що [PERSON] , яка нібито придбала частку у Магазині у 2008 р., та на той час була директором МКП «Мрія-2», вже у 2010 р., особисто, як директор МКП «Мрія-2» займалась порядком введення до експлуатації новопобудованого магазину на МКП «Мрія-2». Так саме вона підписувала від імені МКП «Мрія-2» всі чисельні документи, договори, акти та отримувала свідоцтво про право власності та реєструвала його згідно діючого законодавства саме на МКП «Мрія-2» Вказане підтверджується - Договором на виконання робіт по технічній інвентаризації від 02.08.2010 р., договором на виконання робіт по реєстрації прав власності на реноме майно від 11.08.2010 р., актом приймання виконаних робіт від 04.08.2010 р., актом приймання виконаних робіт від 12.08.2010 р., актом приймання виконаних робіт від 30.08.2010 р., заявою від 09.03.2011 р., додатковою угодою до договору від 07.02.2011 р. N?31 від 09.02.2011 р., договором на виконання робіт по технічній інвентаризації від 07.02.2011 р. N?31, договором на виконання робіт по технічній інвентаризації від 26.08.010 р. N?337, додатковою угодою від 30.08.2010 р. до договору N?337 від 26.08.2010 р., додатковою угодою від 03.08.2010 р. до договору N?295 від 02.08.2010 р., актом приймання виконаних робіт від 30.08.2010 р. І це не включаючи навіть договори із орендарями за весь цей період, які [PERSON] укладала від імені МКП «Мрія-2». [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, та раніше були учасниками МКП «Мрія-2», директором МКП «Мрія-2» була [PERSON] . Однак, внаслідок неправомірної діяльності на посаді директора та недобросовісності як учасника, [PERSON] була звільнена з посади директора та виключена зі складу учасників МКП «Мрія-2». Зокрема, [PERSON] підробивши підпис [PERSON] , на протоколах загальних зборів незаконно уклала низку договорів, які у подальшому призвели до незаконного відчуження нерухомого майна МКП «Мрія-2» на користь третіх осіб. Вказані правочини були у подальшому визнані недійсними та нерухоме майно витребувано на користь МКП «Мрія-2» (копія рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 р. та постанови Верховного Суду від 03.07.2019 р. по справі N?495/9109/17 додається, оригінал знаходиться у судовій справі) Вказаними судовим рішеннями, які набули законної сили, встановлено що саме МКП «Мрія-2» є власником магазину змішаної торгівлі. загальною площею 1171,7 кв.м., літ. «Б», за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, право власності МКП «Мрія-2» на вказане нерухоме майно також підтверджується іншими судовими рішеннями зокрема: - рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 28.08.2018 р. по справі N? 495/9109/17; - постанова Верховного суду від 03.07.2019 р. по справі N? 495/9109/17; - постанова Одеського апеляційного суду від 16.11.2023 р. по справі N?495/1396/15-ц; - постанова Одеського апеляційного суду від 26.04.2022 р. по справі N? 520/16134/19; - постанова Одеського апеляційного суду від 31.05.2022 р. по справі N?495/6687/21; - рішення Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09. 2022 р. по справі N? 495/6687/21; - постанова Одеського апеляційного суду від 24.02.2022 р. по справі N? 495/3782/22; - постанова Одеського апеляційного суду від 19.10.2023 р. по справі N? 495/7605/19 та іншими судовими рішеннями. Таким чином, окрім законних правовстановлюючих документів МКП «Мрія-2» право власності на спірне нерухоме майна підтверджується також чисельними судовими рішеннями, висновки яких не можуть бути поставлені під сумнів. Щодо наявності судового рішення по справі N?2-6686/08 та права власності [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] зазначає, що [PERSON] , не подавала та не підписувала дані позови, участі у його розгляді не приймала, своїх пояснень не надавала, відповідне рішення не отримувала, про наявність даної справи вона дізналась лише 23.09.2019, після ознайомлення з матеріалами даної справи. МКП «Мрія-2» також участі у справі не приймало, судові повістки не отримувало, представника для участі у розгляд справи на направляло, відповідної довіреності не оформляло, матеріали справи будь-якої довіреності від представника МКП «Мрія-2» не містить. Дана справа були виключною ініціативою [PERSON] яка на той час перебувала на посаді директора МКП «Мрія-2» та проводила неправомірну діяльність. Позов у вказаній справі не підписаний взагалі. Договір купівлі-продажу у справі відсутній та взагалі не прикладений та не передбачений у додатках того позову. Повноваження сторін та представників у матеріалах справи відсутні. МКП «Mрія-2» ніколи та нікому не продавало [PERSON] . Докази, що він відчужувався у вставленому порядку та зі згодою власника відсутні. Бухгалтерські відомості МКП «Мрія-2» також свідчать про те, що вказане нерухоме майно не відчужувалось, кошти за його нібито продаж не зараховувались та з володіння МКП «Мрія-2» воно не вибувало. Окрім того, безпідставним є твердження позивача, що саме [PERSON] була на той час власником саме [PERSON] змішаної торгівлі. Державна реєстрація є фактом підтвердження факту набуття речових прав з боку держави. Однак, у даному випадку такого підтвердження не відбувалось, більш того, сторони взагалі не отримували судового рішення по цій справі, [PERSON] , тому що взагалі не знала про цей спір, а [PERSON] , тільки з відомих їй причин. Сама [PERSON] ,. ніколи не володіла, не користувалась та не розпоряджалась магазином змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, право власності на нерухоме майно підлягало обов?язковій реєстрації, як засвідчення такого права з боку держави. Отже, в силу вимог ст.ст. 182,334 ЦК України, прав власності [PERSON] , та [PERSON] у встановленому Законом порядку зареєстровано не було, офіційного визнання та підтвердження права власності з боку держави на вказаних осіб не відбулось, до них ніколи не переходило право володіння, користування та розпорядження майном. В силу Закону вона не є власником спірного майна, а МКП «Мрія-2» є власником цього майна за законних та правових підставах. Особливо звертає увагу, що рішенням рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 р. було визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10.09.2008 р: між МКП «Мрія-2» та [PERSON] та [PERSON] на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. дійсним. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. Отже, вказаним судовим рішенням було визнано право власності саме на самовільно побудований об?єкт у вигляді магазину змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями. Як вже вказувалось, МКП «Мрія-2» в свою чергу, згідно акту готовності до експлуатації, сертифікату відповідності та рішення виконкому від 05.08.2010 р., N?775 побудувало, ввело в екплуатацію, оформило правовстановлюючі документи та зареєструвало своє право на об`єкт нерухомості - магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1168,2 кв.м., по [ADDRESS] . Таким чином, вбачається що це зовсім різні об?єкти прав, при цьому свого права [PERSON] на об?єкт самовільного будівництва на той час (та і досі) не реалізовувала, незавершений будівництвом об?єкт, який вона нібито купила, свого права на таке майно вона не реєструвала, не вводила його до експлуатації, не отримувала сертифікату відповідності, взагалі нічого не робила. Яким чином вона реалізовувала своє право власності на незавершений будівництвом об?єкт нерухомості, не зрозуміло. Однак, у позові вона чомусь хоче визнати право власності саме на завершений будівництвом об?єкт нерухомості, який здійснювався саме МКП «Мрія-2» який до неї жодного відношення не має, самовільний статус нібито придбаного нею об?єкту нерухомості, вона чомусь не вказує. Таким чином, з моменту ухвалення вказаного незаконного та безпідставного рішення суду, [PERSON] його ніде та ніколи не використовувала, своє право власності на самовільний об?єкт не реєструвала, своїх прав не заявляла, претензій до будівництва МКП «Мрія-2» та введення його до експлуатації вона не мала. Враховуючи вищевикладене, МКП «Мрія-2», просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 1.3. Пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 22.10.2024 на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області через систему «Електронний суд» від представника Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Пухкан Лідії Василівни надійшли пояснення щодо позову або відзиву (Вхід. №30190/24) у яких зазначено, що 05.08.2010 рішенням Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради N?775 вирішено оформити право власності МКП «Мрія-2» на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Доручено начальнику КП «Б-Дністровське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності МКП «Мрія-2». 10.08.2010 на підставі рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради N?775, замість Договору купівлі-продажу 18.06.1999 та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 р. видано свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] - власник МКП «Мрія-2». 12.08.2010 вказане право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 07.08.2013 р. право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі діючого на той час законодавства, МКП «Мрія-2» побудувало, ввело до експлуатації та отримало всі передбачені законодавством правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, а саме акт готовності до експлуатації N?794 від 28.01.2010 р., сертифікат відповідності N?15000794 від 28.07.2010 р., рішення Виконавчого комітету Білгород-дністровської міської ради від 05.08.2010 р. N?775 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.08.2010 р. та здійснила державну реєстрацію свого права власності на цей об?єкт нерухомості. Тобто, Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений законодавством. Право власності МКП «Мрія-2» на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , окрім правовстановлюючих документів, виданих Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, підтверджується рядом судових рішень, які набули законної сили, а саме: ??- рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 28.08.2018 р. по справі N?495/9109/17; ??- постанова Верховного суду від 03.07.2019 р. по справі N?495/9109/17; ??- постанова Одеського апеляційного суду від 16.11.2023 р. по справі N?495/1396/15-ц; ??- постанова Одеського апеляційного суду від 26.04.2022 р. по справі N?520/16134/19; ??- постанова Одеського апеляційного суду від 31.05.2022 р. по справі N?495/6687/21; ??- рішення Білгород-дністровського міськрайсуду Одеської області від 06.09. 2022 р. по справі N?495/6687/21; ??- постанова Одеського апеляційного суду від 24.02.2022 р. по справі N?495/3782/22; ??- постанова Одеського апеляційного суду від 19.10.2023 р. по справі N?495/7605/19 та іншими судовими рішеннями. Тобто, законність правовстановлюючих документів МКП «Мрія-2», в тому числі Рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради N?775 від 05.08.2010 р. та свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі, підтверджується чисельними судовими рішеннями. З огляду на вищеперераховані судові рішення доводити правомірність актів, виданих Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, є недоцільним. Рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради N?775 від 05.08.2010 р. та свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] є чинними, законними та не скасованими рішеннями суду. 3 урахуванням вищезазначеного прошу Білгород-Дністровський міськрайонний суд приєднати пояснення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до матеріалів справи, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Малого колективного підприємства «Мрія-2», треті особи - [PERSON] , Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] - відмовити. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2024 /суддя Боярський О.О./ позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено підготовчий розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. 17.05.2024 від [PERSON] надійшла заява про відвід судді Боярського О.О. 22.05.2024 ухвалою про відвід судді /суддя Боярський О.О./ заяву визнано необґрунтованою та передано справу до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення судді який буде вирішувати питання про відвід. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2024 /суддя Савицький С.І./ відмовлено в задоволенні клопотання про відвід судді Боярського О.О. 20.06.2024 від [PERSON] надійшла заява про відвід судді Боярського О.О. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2024 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді та самовідвід /суддя Боярський О.О./ заяву про відвід залишено без задоволення та заявлено самовідвід судді Боярському О.О., справу передано до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для подальшого розподілу. Відповідно до розпорядження керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №516 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 справу передано на розгляд судді Анісімовій Н.Д. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2024 заявлено самовідвід судді Анісімовій Н.Д. та справу передано до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для подальшого перерозподілу. Відповідно до розпорядження керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №538 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 справу передано на розгляд судді Мишко В.В. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2024 заявлено самовідвід судді Мишко В.В. та справу передано до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для подальшого перерозподілу. Відповідно до розпорядження керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №539 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2024 справу передано на розгляд судді Братків І.І. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2024 /суддя Братків І.І./справу прийнято до свого провадження та призначено підготовчий розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 25.03.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Гербей А.А. позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав та просив задовольнити. У судове засідання 25.03.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача МКП «Мрія-2» - адвокат Оськін М.Д. подав судові дебати (Вхід. №7868/25) у яких містяться покликання, ідентичні викладеним раніше у відзиві. Окрім того зазначено, що на думку відповідача, дії [PERSON] , яка діє виключно за незаконними вимогами [PERSON] , якому вона повинна повернути кошти, направлені на те, щоб штучно зафіксувати за собою хоча б на 1/2 нерухомого майна, та передати цю частку йому. Доказом того, що [PERSON] не є фактично самостійною процесуальною фігурою, та діє під вказівку [PERSON] є те, що вона раніше подала у справі N?495/12994/23 позов, в якому просила задовольнити ті самі позовні вимоги, однак у поданому позові, вони так поспішали та вказали позивачем не [PERSON] , а Захарьєва, що змусило їх у подальшому оформити окремий позов, однак вже без помилок щодо позивача, також [PERSON] , навіть у своїх поясненнях постійно забуває про що взагалі слухається справа, не пам?ятає вона також як, та за яку суму вона нібито купувала 1/2 нерухомого майна, як сама собі по цій угоді сплачувала кошти, постійно перепрошувала про яке саме рішення суду йдеться мова та т.і. Саме головне, вона підтвердила, що вказане судове рішення вона робила за рекомендацією юристів, щоб зменшити податкове навантаження, однак не використовувала його лише з причини, що насправді саме фізичні особи платили би значно більші податки, а тому вона про нього просто забула, також вона вказала, що саме МКП «Мря-2» продовжувало цим нерухомим майном володіти, користуватись та розпоряджуватись. Останнім таким розпорядженням стало підписання нею як директором МКП «Мрія-2» правочинів із [PERSON] (договори позики, іпотеки, задоволення вимог іпотеко держателя) щодо нерухомого майна, яке вона вважає зараз своїм майном, згідно яких вона присвоїла собі кошти, внаслідок чого [PERSON] переписала це нерухоме майно на Захарьева, що стало підставою для тривалих чисельних спорів де МКП «Мрія-2» захищає свої права. Отже позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на Законі, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, МКП «Мрія-2» просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні 25.03.2025 представник третьої особи [PERSON] адвокат Губська Х.Ю. посилалася на рішення суду яке не було скасоване та набрало законної сили. У судовому засіданні 25.03.2025 третя особа [PERSON] підтримала думку адвоката Оськіна М.Д. 23.10.2024 через систему «Електронний суд» (Вхід. №30324/24) надійшла заява представника Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Пухкан Л.В. про розгляд справи без участі представника третьої особи, свої аргументи висловила в поясненнях поданих раніше до суду. 3. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та її нормативно-правове обґрунтування. Згідно положень ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України,у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп роз`яснено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Відповідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 331 ЦК України передбачено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Положеннями ст.387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1,2 ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з копії договору купівлі-продажу від 18.06.1999 МКП «Мрія-2» придбано будинок магазину, розташований за адресою: [ADDRESS] . 21.06.1999 актом передачі, вказане майно було прийнято МКП «Mрія-2». Рішенням виконавчого коміитету Білгород-Дністровської міськради №543 від 30.04.2004 МКП «Мрія-2» надано дозвіл на будівництво магазину змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до МКП «Мрія-2» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 10.09.2008 року між малим колективним підприємством «Мрія-2» та [PERSON] і [PERSON] , згідно якого МКП «Мрія-2» продали, а [PERSON] і [PERSON] купили магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній, у ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД № 27-005 від 17.04.1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 5). Також за [PERSON] і [PERSON] в рівних частках було визнано право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД № 27-005 від 17.04.1995 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 5). Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, 28.07.2010 актом готовності об?єкта до експлуатації №794, магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] - введений до експлуатації, також 28.07.2010 на об?єкт будівництва магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] , забудовник МКП «Мрія-2», виданий сертифікат відповідності. 05.08.2010 рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міськради №775 вирішено оформити право власності МКП «Мрія-2» на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Доручено начальнику КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності МКП «Мрія-2». 10.08.2010 на підставі рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 775, замість Договору купівлі-продажу 18.06.1999 та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 видано свідоцтво про право власності на магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] - власник МКП «Мрія-2». 12.08.2010 вказане право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 07.08.2013 право власності МКП «Мрія-2» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 522/7636/14-ц). Відповідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року в справі № 752/11904/17 (провадження № 61-14959св19), аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов не володіючого власника до володіючого не власника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього переоформлено на іншого суб`єкта. Очевидно, що з урахуванням специфіки правового режиму рухомих та нерухомих речей, фізичне вибуття речі із володіння стосується саме рухомих речей, натомість юридичне вибуття майна з володіння, з урахуванням існування реєстраційного підтвердження володіння, - нерухомих. При цьому відносно нерухомих речей може мати місце фізичне та юридичне вибуття речі з володіння. Згідно правового висновку ВС який відображений в Постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц вказано, що враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння. Статтею 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речовихправ на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі- Закон) визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першоїстатті 27 цього Закону). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, суд доходить висновку, що магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, адже докази проведення державної реєстрації такого у матеріалах справи відсутні, факт непроведення реєстрації підтверджується і самою [PERSON] . Крім того, суд вважає слушним зауваження представника відповідача щодо того, що рішенням Білгоро-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 визнано за позивачем право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га., тобто на самовільно побудований об`єкт у вигляді магазину змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями Разом з тим, згідно акту готовності до експлуатації, сертифікату відповідності та рішення виконкому від 05.08.2010 №775 МКП "Мрія-2" побудувало, ввело в екплуатацію, оформило правовстановлюючи документи та зареєструвало своє право на об`єкт нерухомості магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1168,2 кв.м по [ADDRESS] . Таким чином, вбачається, що це зовсім різні об`єкти прав, самовільно побудованого об`єкту станом на зараз вже не існує. Таким чином, позивачем не надано доказів підтвердження факту вибуття майна з його володіння поза його волею, перебування майна у незаконному володінні відповідача та відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном (постанова ВП ВС від 18.12.2019 № 522/1029/18). Отже, звертаючись з віндикаційним позовом до суду, позивач насамперед має підтвердити своє право власності на витребувану річ або інше титульне право на річ, покликаючись на ті чи інші докази. Проте з огляду на докази, на думку суду, подані до позовної заяви, позивач не довела наявності усіх зазначених елементів для віндикації спірного майна. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані та у їх задоволенні слід відмовити. 4. Розподіл судових витрат Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed