Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовом до Держави України в особі Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 290000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000000,00 грн., завдану неправомірними діями та бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з лютого 2006 року по березень 2007 року та з жовтня 2007 року по листопад 2015 року він проходив служу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року по 01.08.2016 року продовжив службу в Національній поліції України. Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.07.2016 року № 233 о/с був звільнений з Національної поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0491851 від 16.08.2016 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності строком до 01.09.2017 року. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 % з 15.08.2016 року на підставі акту огляду МСЕК № 1209. Позивач вважає, що протиправними діями МВС України, яке ухиляється від виконання своїх прямих обов`язків щодо забезпечення здійснення встановлених законодавством України соціальних гарантій на отримання допомоги від держави та його бездіяльністю, щодо неприйняття відповідного рішення про нарахування і виплату йому одноразової грошової допомоги протягом тривалого часу, йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Позивач акцентує увагу на тому, що внаслідок протиправних дій Міністерства внутрішніх справ України позивачу, як інваліду ІІ групи, який є незахищеною верствою населення, довелось вживати додаткових заходів з відновлення своїх прав шляхом направлення непоодиноких звернень, витрачання на це особистого часу, відстоювання своїх порушених прав та інтересів у судових засіданнях тощо. В подальшому судовими рішеннями була встановлена системна бездіяльність МВС України, зокрема: постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 року у справі № 554/5683/17 визнано протиправними дії МВС України щодо повернення матеріалів на виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам законодавства до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та не належного їх розгляду МВС України, згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» з урахуванням порядку та вимог законодавства встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 справа № 554/1177/17, яка набрала законної сили; постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року у справі № 554/1177/17 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги до МВС України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до МВС України висновок з відповідними документами відносно [PERSON] про призначення виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». На виконання вказаної постанови, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області було складено висновок про призначення одноразової допомоги та 23.06.2017 року направлено до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України. Позивачем 22.06.2017 року через Державну установу «Урядовий контактний центр» Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади було направлено відповідне звернення особисто Міністру внутрішніх справ України Авакову А.Б. з проханням розгляду матеріалів та ініціювання виплати грошової допомоги згідно вимог Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», вжиття всіх належних заходів реагування згідно з вимогами Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850. Міністерство внутрішніх справ України за вих. №№ 15/2-Ш-322, 323, 329, 330 надало позивачу відповідь за підписом директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, щодо не можливості проведення [PERSON] виплати одноразової грошової допомоги згідно Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Разом з тим, порядок врегулювання проведення виплати [PERSON] , як інваліду 2-ї групи одноразової грошової допомоги згідно Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» з`ясовано та встановлено Октябрським районним судом м. Полтави, яка не скасована та набрала законної сили. Статтею 23 Закону України «Про Міліцію» № 565-ХІІ передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК. В рішеннях Конституційного Суду України № Н - ртт/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що відокремлені певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку Держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах Держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку із умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». З метою виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.17 по справі 554/5683/17, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком Віталієм Володимировичем, розглянута заява стягувача [PERSON] про примусове виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56466467 24.05.2018, виконавчий лист № 554/5683/17 виданий 20.02.2018. Станом на 26.10.2023 року постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.17 по справі 554/5683/17, яка набрала законної сили 30.10.2017 - є не виконаною Міністерством Внутрішніх справ України. В подальшому головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком Олексієм Степановичем, 12.05.2020 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56466467, виконавчий лист № 554/5683/17 виданий 20.02.2018. Але постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 справа № 554/4569/20 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №56466467 від 12.05.2020, щодо виконання виконавчого листа № 554/5683/17, виданого 20.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави. Вказаним рішенням суду встановлено, що постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 18.10.2017 року по справі 554/5683/17 не містить кількох варіантів тлумачення, а чітко визначає зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 р. справа № 640/28394/21, заяву Міністерства внутрішніх справ України про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 640/28394/21 - залишено без задоволення. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 р. справа № 640/28394/21 встановлено, що зі змісту заяви МВС України про роз`яснення рішення вбачається, що позивач вважає незрозумілим, в якому саме розмірі має бути виплачена така одноразова грошова допомога, а саме: з урахуванням раніше виплаченої суми чи без урахування цієї суми. Як вбачається зі змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 640/28394/21, яку позивач просить роз`яснити, колегією суддів констатовано, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 по справі № 554/4569/20 встановлено, що третя особа - МВС України, при затвердженні висновку про призначення одноразової допомоги [PERSON] діяла протиправно, постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі 554/5683/17 не виконана у повному обсязі, зокрема, в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, у випадку встановлення працівнику міліції ІІ групи інвалідності. При цьому, як зазначено в окремій ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 640/28394/21, зі змісту наявних в матеріалах справи копій документів вбачається, що на виконання постанови Октябрського районного суд у м. Полтави від 18.10.2017 по справі № 554/5683/17 відповідачем проведено лише часткову виплату одноразової грошової допомоги в сумі 172890 грн. відповідно до п. 4 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Крім того, відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідачем прийнято не було. Разом з тим, колегією суддів наголошено, що Октябрський районний суд м. Полтави у постанові від 18.10.2017 по справі 554/5683/17, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , чітко зазначив розмір належної [PERSON] виплати одноразової грошової допомоги - в 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму у разі встановлення другої групи інвалідності відповідно ст. 23 Закону України «Про міліцію», у відповідній редакції. Судом апеляційної інстанції у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 640/28394/21 чітко зазначено про необхідність виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі 554/5683/17 у повному обсязі, зокрема, в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] у 200- кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, у випадку встановлення працівнику міліції ІІ групи інвалідності. Враховуючи, що зміст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 640/28394/21 є зрозумілим, чітким та таким, що не припускає варіантів тлумачення, при цьому відсутня ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення, а викладення судового акта не викликає труднощі для розуміння, постанова додаткового роз`яснення не потребує. Отже, постанова Октябрського районного суд у м. Полтави від 18.10.2017 по справі № 554/5683/17 не виконана в повному обсязі протягом 6 років з дня набрання нею законної сили, що є неприпустимим. Відповідна системна бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України встановлена постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.20 справа №554/4569/20, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023р. справа №640/28394/21, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 справа № 640/28394/21, вплинула на вчасне отримання позивачем одноразової грошової допомоги в сумі 290000 (двісті дев`яносто тисяч) гривень, чим завдано останньому матеріальних збитків на вказану суму. Моральні збитки завдані на суму 10000000 (один мільйон) гривень полягають у пережитих стресах, моральних стражданнях та психо-емоційних навантаженнях завданих протиправною системною бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України, що встановлено постановою Октябрського районного суд у м. Полтави від 18.10.2017 по справі № 554/5683/17, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.20 справа №554/4569/20, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 р. справа № 640/28394/21, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 справа № 640/28394/21 та не потребує доказування, адже позивач відстоював свої порушені права у судових процесах та направляв ряд звернень, щодо відновлення своїх порушених прав, які Міністерством внутрішніх справ України були проігноровані, що є неприпустимим фактом, адже позивач є інвалідом 2-ї групи та потребує коштів на лікування. Посилаючись на практику ЄСПЛ, ст. ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення ст. ст. 6, 19, 56 Конституції України, ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 290000 грн. та 1000000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 02.11.2023 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди та призначено підготовче засідання (головуючий суддя Тімошенко Н.В.). 23.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив в позові відмовити. В обґрунтування заперечень МВС України у відзиві зазначає, що МВС не є заподіювачем матеріальної та моральної шкоди [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на неправомірні дії та бездіяльність МВС, які полягають у ненарахуванні та невиплаті суми одноразової грошової допомоги на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі № 554/5683/17. Слід зазначити, що 24.05.2018 відкрито виконавче провадження № 56466467 з примусового виконання виконавчого листа № 554/5683/17 виданого 20.02.2018 Октябрським районним судом м. Полтави. Державним виконавцем 12.05.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 №554/4569/20 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2020 ВП № 56466467 щодо виконання виконавчого листа № 554/5683/17, виданого 20.02.2018 Октябрським районним судом м. Полтави. Отже, вбачається, що МВС у даній справі виступає не як заподіювач шкоди, а як боржник у виконавчому провадженні з виконання судового рішення. На виконання вищезазначених рішень судів МВС надіслано листа від 24.05.2023 № 31225/49-8416-2023 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про надіслання на адресу МВС України матеріалів щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Листом ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області надійшли матеріали (документи) щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги. За результатом опрацювання вищезазначених матеріалів (документів) МВС виявлено невідповідність вимогам Порядку, у зв`язку із чим листом МВС від 11.07.2023 № 53060/49-12459-2023 їх було повернуто до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області для приведення у відповідність до вимог Порядку. На виконання вищезазначеного листа МВС, ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області листом від 27.07.2023 № 4/Ш-4456л.к. повідомила [PERSON] про те, що матеріали (документи) щодо призначення одноразової грошової допомоги потрібно привести у відповідність до вимог пункту 7 Порядку, а саме надати повний перелік документів, в тому числі оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Листом ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 28.08.2023 №7108/РТ повідомлено МВС про те, що [PERSON] не надав повний перелік документів (матеріалів), що в свою чергу унеможливило приведення їх у відповідність до вимог пункту 7 Порядку та надсилання їх для розгляду до МВС. [PERSON] (стягувач у ВП № 45466467) перешкоджає у вжиті заходів з виконання рішення суду. Таким чином, МВС вжито всі заходи для забезпечення виконання вищезазначених рішень, ухвал та постанов судів. Щодо обґрунтування розрахунку моральної шкоди, завданої внаслідок бездіяльності МВС позивач начебто позбавлений можливості проходження якісної медичної допомоги, обстеження та за необхідності та висновків подальшого проведення операцій, через відсутність коштів, що призвело до суттєвого загального погіршення його здоров 'я. Відповідно до статті 95 (Медичне забезпечення поліцейських) Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським гарантується безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. У разі відсутності за місцем проходження служби, місцем проживання або тимчасового перебування поліцейських закладу охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, необхідного для надання медичної допомоги, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я. У разі відсутності спеціального медичного обладнання, медичних фахівців або спеціалізованих відділень у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, а також в інших державних та комунальних закладах охорони здоров`я, медичних показань, визначених закладом охорони здоров`я МВС, бюджетних асигнувань поліцейський може бути направлений за висновком відповідного закладу охорони здоров`я на обстеження або лікування до приватного закладу охорони здоров`я або іноземного медичного закладу. Направлення поліцейських на лікування за межі України здійснюється на загальних підставах у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Громадяни України з числа колишніх поліцейських, які були звільнені зі служби за станом здоров`я, та члени їхніх сімей (дружина (чоловік), діти до 18 років, а в разі їх навчання у вищих навчальних закладах - до 23 років) мають право на медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України відповідно до умов, визначених вище. Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення організації направлення громадян України для лікування за кордон» від 27 грудня 2017 р. № 1079 затверджено Порядок направлення громадян України для лікування за кордон, яким визначено, що направлення для лікування за кордон громадян України здійснюється за умови неможливості надання необхідної медичної допомоги закладами охорони здоров`я України, що підтверджується висновком групи експертів МОЗ відповідного профілю. Такий висновок позивачем не надано. Відповідно Інструкції про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС, затвердженої наказом МВС 03.06.2016 № 462 (у редакції наказу МВС від 20.12.2017 №1051), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 липня 2016 року за № 912/29042, право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС мають громадяни України з числа колишніх поліцейських, які були звільнені зі служби за станом здоров`я. Позивача було звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини першої статті 77 (Звільнення зі служби в поліції) Закону України «Про Національну поліцію», тому за ним зберігається право на безкоштовне медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС. Таким чином, позивачу забезпечено право на безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я МВС, на обстеження або лікування у приватному закладі охорони здоров`я або на загальних підставах в іноземному медичному закладі. Одночасно зазначили, що позивачем також не доведено необхідність проходження лікування за кордоном та/або суттєве погіршення стану здоров`я внаслідок бездіяльності МВС України. [PERSON] , після набрання законної сили рішення суду у справі № 554\\5683/17, самостійно зробив такий вибір та вчинив дії щодо отримання одноразової грошової допомоги як колишній поліцейський, а саме звернувся до начальника ГУНП в Полтавській області із письмовою заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. При цьому, [PERSON] надав відповідні документи, зокрема: копію свідоцтва про хворобу, довідку МСЕК, копію паспорту, реквізити банку, копію медичної довідки № 88 від 18 червня 2019 року. 17.07.2019 заступником начальника ГУНП в Полтавській області було затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] у розмірі 172890,00 грн. На підставі платіжного доручення № 2039 від 25.10.2019 [PERSON] . Отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. Вищезазначені обставини встановлені судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 757\\61776/18-ц. Просили відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 14.12.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі у звя`зку з повторним зверненням позивача з аналогічним позовом до суду, у зв`язку із чим у провадженні цього суду є справа №554/1-136/23 із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Ухвалою суду від 14.12.2023 року закрито провадження по даній справі. 18.12.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування Головне управління казначейської служби України у Полтавській області зазначає, що позивачем не надано жодного доказу для підтвердження факту заподіювання моральної шкоди, а саме: розмір шкоди, причинний зв?язок цієї шкоди із неправомірними діями заподіювача шкоди, розрахунок щодо суми визначення моральної шкоди є обов`язковими у даній категорії справ. Але, у будь-якому випадку, суд повинен мотивувати в рішенні висновок про заподіяння (або про відсутність) моральної (немайнової) шкоди та розмір її відшкодування. Тобто, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом з урахуванням усіх обставин справи. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» зі змінами. Відповідно до положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідний орган державної влади, зазвичай орган, діями якого заподіяно шкоду. З позовної заяви вбачається, що Державна казначейська служба ніяких допроцесуальних відносин з позивачем не мала. його законні права та інтереси не порушувала. Отже, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби не впливає на результати її розгляду, оскільки вона не є тим суб?єктом, який порушив права чи інтереси позивача. Органи Казначейства відповідно до Порядку № 845 лише виконують рішення суду про стягнення коштів з боржників, які визначені в рішенні про стягнення коштів, розпорядників та одержувачів коштів, в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 2 Порядку). Надані докази і фактичні обставини справи не дають обгрунтованих підстав вважати, що позивачеві завдано шкоди. Ним не доведено факту заподіяння йому шкоди, а також не зазначено з яких саме міркувань позивач виходить при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 1000000,00 грн., що суперечить вимогам розумності та справедливості, а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви. 13.03.2024 року постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу Октябрського районного суду від 14.12.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 02.05.2024 року позивач на адресу суду надав клопотання про долучення доказів, де додана відповідь відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.04.2024 за вих. № 55901/50298-26-24/20.1. Повідомлено, що при здійсненні виконавчих дій на адресу відділу надійшла заява Міністерства внутрішніх справ України від 08.09.2023 № 12/6-1310 згідно якої серед іншого повідомлено, що 04.09.2023 (вх. № 71082) на адресу МВС надійшов лист ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28.08.2023 № 7108/Рт, яким повідомлено, що [PERSON] як стягувач не надав оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), що унеможливлює приведення матеріалів у відповідність до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" та надіслання їх до МВС України для вирішення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності. Листами від 29.11.2023 № 12/6-1651 та від 12.12.2023 № 12/6-1694 МВС України, як боржник повідомив державного виконавця, що з метою виконання судового рішення листом МВС від 06.11.2023 вих. № 85209/49-22646-2023, стягувача - [PERSON] вкотре повідомлено, що матеріали (документи) щодо призначення йому одноразової грошової допомоги потрібно привести у відповідність до вимог пункту 7 Порядку, а саме надати повний перелік документів, в тому числі оригінал довідки медико- соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Також наголошено на тому, що неподання [PERSON] необхідних відповідно до вимог Порядку документів: (заяви (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку; оригіналу довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); копію довідки до акта огляду медико- соціальною експертною комісією; копію постанови відповідної військово- лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання; копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків), унеможливлює виконання МВС України постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 у справі № 554/5683/17. Варто відзначити, що відповідно до резолютивної частини виконавчого документа визначено, що виконання рішення суду повинно відбутись відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". Вказаним порядком зокрема пунктом 7 Порядку на працівника якому призначається одноразова грошова допомога покладається обов`язок подачі переліку документів, в тому числі оригіналу довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Згідно листів МВС України повідомлялось, що вищевказана довідка стягувачем не подавалась, у зв`язку із чим останній просив вирішити питання щодо завершення виконавчого провадження з підстав визначених пунктом четвертим частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи вищевикладені обставини державним виконавцем на адресу стягувача - [PERSON] направлено запит від 29.12.2023 № 20.1/56466467/24 про причини неподання останнім вищевказаних документів для виплати допомоги зокрема оригіналу довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Листом від 09.01.2023 року у відповідь на запит державного виконавця стягувачем серед іншого повідомлено, що надання ним всіх необхідних документів для призначення одноразової грошової допомоги до ГУНП в Полтавській області підтверджено постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року по адміністративній справі № 554/5683/17 та постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року по адміністративній справі № 554/1177/17. Окрім цього зазначено, що у відповідь на адвокатський запит Головне управління Національної поліції в Полтавській області надало лист від 26.06.2023 р. № 29/160 аз, відповідно до якого були надані копії документів на підставі яких був складений висновок про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 р. по справі № 554/5683/17, серед яких була копія оригіналу наданої до ГУНП в Полтавській області довідки про результати визначення у застрахованої особи \~ \~ \~ \~ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0005409. Що підтверджує, що оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), про яку йде мова у запиті державного виконавця перебуває у ГУНП в Полтавській області, а Головне управління Національної поліції в Полтавській області, як уже зазначалося, є тим органом куди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 подавалися всі необхідні та достатні документи для призначення одноразової грошової допомоги. Також заслуговує на увагу той факт, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 30 березня 2017 року по адміністративній справі № 554/1177/17 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно [PERSON] про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Як вбачається із наданих матеріалів стягувачем, на підставі вказаних документів в тому числі оригіналу довідки МСЕК Міністерством внутрішніх справ України прийнято рішення у формі висновку від 27.03.2018 року яким відмовлено у погоджені призначити стягувачу одноразову грошову допомогу у сумі 290000,00 грн. Згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року по адміністративній справі № 554/1177/17 МВС України не зобов`язувалось щодо вчинення дій як боржника, однак згідно цього рішення Головне управління Національної поліції в Полтавській області направляло до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно [PERSON] з метою виконання судового рішення МВС України у справі № 554/5683/17 за яким відкрито виконавче провадження ВП № 56466467. Станом на 11.04.2024 року МВС України як боржником не надано аргументованих пояснень, щодо неможливості звернення до Головного управління Національної поліції в Полтавській з метою отримання документів в тому числі оригіналу довідки МСЕК для призначення (доплати) стягувачу допомоги як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Виплата стягувачу коштів у сумі 172890,00 грн. не може вважатися належним виконанням судового рішення оскільки вказана сума не відповідає розміру визначеному судовим рішенням. Повідомлено, що в діях стягувача [PERSON] не вбачається перешкоджання виконанню судового рішення, а тому підстави для завершення виконавчого провадження з підстав визначених пунктом четвертим частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні. Ухвалою суду від 05.12.2024 року задоволено заяву про самовідвід судді Тімошенко Н.В. та передано справу до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 12.12.2024 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 04.06.2025 року представник відповідача подав додаткові пояснення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутність. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. 05.06.2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та додані додаткові пояснення. В судовому засіданні 07.10.2025 року представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, просила відмовити за безпідставністю. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року у справі № 554/1177/17 адміністративний позов [PERSON] задоволено: визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та зобов`язано ГУ НП в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно [PERSON] про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року у справі № 554/1177/17 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5683/17 адміністративний позов [PERSON] задоволено: визнано протиправними дії МВС України щодо повернення матеріалів на виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства до ГУ НП в Полтавській області та неналежного їх розгляду МВС України згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» з урахуванням порядку та вимог законодавства, встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року справа № 554/1177/17, яка набрала законної сили; визнано протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення на виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та неприйняття рішення по виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи, згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 по обставинам та порядку, встановленим постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року у справі № 554/1177/17, яка набрала законної сили; зобов`язано МВС України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно [PERSON] про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», з урахуванням обставин, встановлених судом; зобов`язано МВС України прийняти відповідне рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] , як інваліду 2-ї групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5683/17 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 22 січня 2018 року. У листі МВС України № 15/2-Ш-694-699 від 17 вересня 2018 року на адресу [PERSON] останнє повідомило, що у березні 2018 року до МВС України від ГУ НП в Полтавській області на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5683/17 надходили документи про призначення позивачу одноразової грошової допомоги. МВС України повторно розглянуло висновок з відповідними документами про призначення виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги та 27 березня 2018 року ним затверджено висновок про відмову в призначені зазначеної допомоги, оскільки з наданих документів встановлено, що на день звільнення 01 серпня 2016 року, [PERSON] був поліцейським, отже, право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у останнього саме в період дії Закону України «Про Національну поліцію», відтак, одноразова грошова допомога підлягає нарахуванню та виплаті у порядку та розмірі, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію». 17 липня 2019 року заступником начальника ГУ НП в Полтавській області було затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] у розмірі 172890,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 2039 від 25 жовтня 2019 року ГУ НП у Полтавській області виплатило [PERSON] одноразову грошову допомогу по інвалідності згідно з висновком ГУ НП-17.07.19 у розмірі 172890,00 грн. 25 листопада 2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. у виконавчому провадженні по примусовому виконанню постанови Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/5683/17 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування чи їх посадовою або службовою особою, встановлені ст. ст. 1173, 1174 ЦК України. Як визначено у ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов`язковими підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом. Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Перераховані складові для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, в даному випадку необхідною умовою для стягнення майнової шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідачів, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою. Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. При цьому причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдавала шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є безумовним та безпосереднім наслідком такої протиправної поведінки. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом із тим, під час розгляду справи позивачем не надано доказів наявності усіх складових деліктної відповідальності для стягнення шкоди з Міністерства внутрішніх справ України, як і не надано доказів обґрунтованості розміру визначеної шкоди. При цьому суди попередніх інстанцій правомірно зазначили, що позивач помилково підміняє поняття відшкодування шкоди (як відповідальність) на боргове (грошове) зобов`язання по виплаті грошової допомоги, яке встановлено судовим рішенням. Так, як вказувалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неправомірні дії та бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у ненарахуванні та невиплаті суми одноразової грошової допомоги на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2017 року у справі № 554/5683/17. З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56466467 з примусового виконання виконавчого листа № 554/5683/17 виданого 20 лютого 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави. Державним виконавцем 12 травня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року № 554/4569/20 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року ВП № 56466467 щодо виконання виконавчого листа № 554/5683/17, виданого 20 лютого 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави. Державним виконавцем 29 жовтня 2020 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 13 січня 2021 року до МВС України була направлена вимога державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. На виконання вищезазначених рішень судів МВС надіслано листа від 24.05.2023 № 31225/49-8416-2023 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про надіслання на адресу МВС України матеріалів щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Листом ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області надійшли матеріали (документи) щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги. За результатом опрацювання вищезазначених матеріалів (документів) МВС виявлено невідповідність вимогам Порядку, у зв`язку із чим листом МВС від 11.07.2023 № 53060/49-12459-2023 їх було повернуто до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області для приведення у відповідність до вимог Порядку. На виконання вищезазначеного листа МВС, ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області листом від 27.07.2023 № 4/Ш-4456л.к. повідомила [PERSON] про те, що матеріали (документи) щодо призначення одноразової грошової допомоги потрібно привести у відповідність до вимог пункту 7 Порядку, а саме надати повний перелік документів, в тому числі оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Листом ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 28.08.2023 №7108/РТ повідомлено МВС про те, що [PERSON] не надав повний перелік документів (матеріалів), що в свою чергу унеможливило приведення їх у відповідність до вимог пункту 7 Порядку та надсилання їх для розгляду до МВС. [PERSON] (стягувач у ВП № 45466467) перешкоджає у вжиті заходів з виконання рішення суду. Надійшла відповідь від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.04.2024 за вих. № 55901/50298-26-24/20.1, де вказано, що оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), про яку йде мова перебуває у ГУНП в Полтавській області, а Головне управління Національної поліції в Полтавській області, як уже зазначалося, є тим органом куди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 подавалися всі необхідні та достатні документи для призначення одноразової грошової допомоги. У постанові Верховного Суду у справі №757/61776/18 від 21 червня 2022 року вбачається, що МВС України у вказаній справі виступає не як заподіювач шкоди, а як боржник у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, яким на нього покладено обов`язок по виплаті одноразової грошової допомоги. У зв`язку з наведеним, правовідносини між [PERSON] як стягувачем та МВС України як боржником регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а не статтями 1166, 1173, 1174 ЦК України. На підставі цього касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року залишено без змін. Так, відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального порушення. При цьому Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості пред`явлення до боржника, який ухиляється від виконання судового рішення, позову про відшкодування шкоди, спричиненої несвоєчасним виконанням судового рішення. Таким чином, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права. При цьому позивач не позбавлений можливості захистити, на його думку, порушене право у визначений законом спосіб. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Разом із тим, позивачем під час розгляду справи не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями або бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України як боржника у виконавчому провадженні та спричиненою моральною шкодою. При цьому під час розгляду справи позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди та не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань. Посилання заявника на тривале невиконання рішення суду як на підставу відшкодування моральної шкоди не можуть бути прийняті судом, оскільки постановою Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 554/10055/20 за позовом [PERSON] до Держави України в особі Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини, про відшкодування майнової та моральної шкоди, на користь позивача було стягнуто 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із бездіяльністю посадових осіб державної виконавчої служби в частині належного та ефективного виконання судового рішення. Доводи заявника щодо неврахування судами висновків, викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справ № 328/591/17, провадження № 61-5457св18, від 14 лютого 2018 року у справі № 521/10640/15-ц, провадження № 61-111св18, від 25 квітня 2018 року у справі № 520/3307/16-ц, провадження № 61-6482св18, не можуть бути прийняті судом, оскільки з урахуванням обставин, встановлених судами під час розгляду вказаної справи, судові рішення судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у вказаних постановах. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до Держави України в особі Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 19, 56 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 18, 23, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed