Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача Пархомчук С.В., який діє в інтересах ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 30.12.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір №3334715355/195865 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису. Підписуючи договір [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту: 3000 грн., дата надання кредиту: 30.12.2019, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH; відсоткова ставка: 1,85% на добу. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №3334715355/195865 від 30.12.2019. 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відступив право вимоги за кредитним договором №3334715355/195865 від 30.12.2019 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права вимоги до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7104,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4104,50 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №3334715355/195865 від 30.12.2019 року в сумі 7104,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача (а.с.4 зворот). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.12.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №3334715355/195865, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором (а.с.14-15). Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором R77856 направлявся [PERSON] 30.12.2019 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений в Кредитному договорі та довідці про ідентифікацію (а.с.11). Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою, відповідно до якої 30.12.2019 року на картковий рахунок відповідача, який зазначено в кредитному договорі було перераховано кредитні кошти в сумі 3000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.20 зворот). Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору №3334715355/195865 від 30.12.2019. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с.16-17). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3334715355/195865 від 30.12.2019 року на загальну суму заборгованості 7104,50 грн. (а.с.10). 03.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредит заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги (а.с.12). Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021 року, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3334715355/195865 від 30.12.2019 року на загальну суму заборгованості 7104,50 грн. (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №3334715355/195865 від 30.12.2019, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 7104,50 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4104,50 грн. (а.с.8). Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №3334715355/195865 від 30.12.2019, що був укладений між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ». Відповідачем рішення суду про визнання договорів факторингів недійсними, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, позикодавець ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між сторонами по справі укладено договір про надання фінансового кредиту №3334715355/195865 від 30.12.2019, згідно з яким сума кредиту становить 3000 грн. Відповідно п. 1.2 та 1.3 договору про надання фінансового кредиту №3334715355/195865 від 30.12.2019 року, кредит надається строком на 22 днів, тобто до 20.01.2020. Строк дії договору 22 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.1.4 договору для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, протягом 3 днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З четвертого дня користування кредитом процентна ставка для такого клієнта нараховується відповідно до п..1.3 договору. Згідно п.2.1 договору про надання фінансового кредиту №3334715355/195865 від 30.12.2019, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором. Отже, заборгованість по відсоткам за умовами вказаного договору становить лише 1055,40 грн. (09+1054,50) (3000х0,01%х3 дні=0,9) та (3000х1,85%х19 днів=1054,50), яка разом з простроченою сумою кредиту 3000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Крім того, дана сума нарахованих процентів за користування кредитом зазначена і в додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту (а.с.15 зворот). Прострочена заборгованість по відсоткам у сумі 3049,10 грн. (4104,50 грн. - 1055,40 грн.) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено пролонгацію або ж автопролонгацію вищевказаного договору, що давало б можливість продовження нарахування відсотків за користування кредитом на суми, зазначені у розрахунку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню 3000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, та 1055,40 грн. прострочена заборгованість за процентами за 22 днів - період кредитування, що разом становить 4055,40 грн. Так, звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.19), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн підлягають розподілу за правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1382,76 грн. (4055,40 грн. х 2422,40 грн. / 7104,50 грн). Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial