Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

5 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт яким все своє майно заповідала [PERSON] .. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] - мати позивача, яка померла [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не склала. До спадкового майна, що залишилось після [PERSON] , входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя спадкодавці не оформили право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримали, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] . Ухвалою суду від 8 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 6 жовтня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П. в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази надані сторонами, матеріали спадкової справи № 309/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] та матеріали спадкової справи № 151/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] , судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2012 року (а.с. 8). Згідно довідки Салтиково-Дівицького старостинського округу № 184 від 22.08.2025, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . На момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до витягів з погосподарських книг Салтиково-Дівицького старостинського округу на 1991 - 2015 роки, [PERSON] записана головою домогосподарства по [ADDRESS] (а.с. 18-22). За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений 25.05.2012 секретарем С.-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області яким все своє майно заповідала своїй донці [PERSON] (а.с.53). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] , до складу якого належить: житловий будинок (літ. А-1, А1-1, а-1, а1-1) загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., сарай (літ. Б, б, В) (а.с. 46 - 48). Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 28.05.2024 № 620 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 25). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Спадщину після померлої [PERSON] прийняла [PERSON] , подавши до Куликівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 84). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9) За життя [PERSON] заповіту не залишила ( а.с. 65 - 67). Відповідно до довідки Салтиково-Дівицького старостинського округу № 354 від 18.10.2025, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . На момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] і вели спільне господарство (а.с. 17). Позивач прийняв спадщину після померлої матері, подавши заяву приватному нотаріусу\~Чернігівського районного\~нотаріального округу\~Чернігівської області\~ заяву\~про прийняття\~спадщини на\~підставі якої\~було заведено\~спадкову справу (а.с. 68). [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 68 на звороті, 69). Постановою від 14 квітня 2025 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 35). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано померлою [PERSON] до [INFO] , а саме в 1962 році, проте спадкодавець не отримала правовстановлюючі документи на домоволодіння, [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав та померла, спадщину після останньої прийняв позивач, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved