Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року у розмірі 12846,04 гривень, а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 455413977 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір № 455413977 від 10 грудня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № MNV65К8Z, який було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, одразу після вчинених [PERSON] дій, товариством було перераховано через банк провайдер грошові кошти в сумі 15000,00 гривень на банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії договору шляхом укладення додаткових угод до 31 грудня 2024 року. Отже, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 176 від 10 травня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15105,16 гривень. Відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2025 року. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (пункт 4.1.). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12846,04 гривень. Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 06 березня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 060325-У від 06 березня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12846,04 гривень. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 060325-У від 06 березня 2025 року. Враховуючи наведене, позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 12846,04 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2025 року витребувано з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» документи, які можуть підтвердити або спростувати факт перерахування відповідачу [PERSON] грошових коштів за реквізитами, наданими відповідачем при укладенні кредитного договору. 28 липня 2025 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» надало до суду витребувану інформацію. Представник позивача Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Циркунівської сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судовим розглядом встановлено, що 10 грудня 2021 року [PERSON] було укладено кредитний договір №455413977 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Договір підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 1.5. Договору, на умовах, викладених в пункті 1.6. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі - базова процентна ставка). Умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів, здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує за датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (пункт 1.6.). Згідно з пунктом 1.6.1. передбачено, що за умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за Кредитом складають 17333,82 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 32333,82 гривень. Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (пункт 5.2). Згідно розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року, а саме: 15000,00 гривень тіло кредиту, 8233,80 гривень проценти. Згідно розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року, а саме: 14042,15 гривень тіло кредиту, 1753,89 гривень проценти. Позивач набув право вимоги за кредит договором №455413977 від 10 грудня 2021 року за яким боржником є відповідач в сумі 12846,04 гривень, з яких: 12846,04 гривень заборгованість за кредитом, що підтверджене: договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додатковою угодою №27 від 31 грудня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додатковою угодою №31 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додатковою угодою №32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; реєстром прав вимоги № 176 від 10 травня 2022 року; договором факторингу №27/0524-01 від 27 травня 2024 року; реєстром прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року; договором факторингу № 060325-У від 06 березня 2025 року; реєстром боржників до договору факторингу № 060325-У від 06 березня 2025 року; актом приймання-передачу реєстру боржників від 06 березня 2025 року З паспорта споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору №455413977 від 10 грудня 2021 року слідує, таке: тип кредиту кредит на суму 15000,00 гривень; строк кредитування 140 днів; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7), шляхом заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів; процентна ставка, процентів річних: фіксована 251,85%. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 15 грудня 2021 року. На підтвердження укладення кредитного договору №455413977 від 10 грудня 2021 року, позивачем надано довідку від 31 травня 2024 року щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якої слідує, що 10 грудня 2021 року [PERSON] підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором MNV65К8Z, який було відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] 10 грудня 2021 року об 11:48:43 годин, введено 10 грудня 2021 року об 11:49:44, перерахування грошових коштів 10 грудня 2021 року об 11:49:54. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 10 грудня 2021 року перерахувало [PERSON] грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , вказану позичальником в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10 грудня 2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення, в розмірі 15000,00 гривень. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5, 7 статті 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору №455413977 від 10 грудня 2021 року, укладеного [PERSON] з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» слідує, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач уклала електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно з статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача [PERSON] переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». Як слідує з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У пункті 1.3. Договору визначено, що «право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (пункт 4.1. Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (пункт 8.1. Договору). 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду № 19 до зазначеного договору факторингу № 28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. 31 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Як слідує з витягу з реєстру прав вимоги № 176 від 10 травня 2022 року на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 626 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №455413977 від 10 грудня 2021 року, загальна заборгованість 15105,16 гривень, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 14042,15 гривень; заборгованість по відсоткам 1063,01 гривень. Отже, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року був неодноразово продовжений, та договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] від 10 грудня 2021 року був укладений в межах строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 27\~травня 2024\~року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Як слідує з витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року на виконання договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», за № 14285 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №455413977 від 10 грудня 2021 року, загальна заборгованість 12846,04 гривень, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 12846,04 гривень. 06 березня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 060325-У. \~ \~ \~ \~Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом частини 1 статті 627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» надало виписку з особового рахунку за кредитним договором №455413977, згідно якої заборгованість [PERSON] складає 12846,04 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 12846,04 гривень. Як слідує з розрахунків заборгованості, що містяться у матеріалах справи, позичальнику [PERSON] нараховувались відсотки за користування кредитом у розмірі, що неодноразово змінювався: у період з 10 грудня 2021 року по 24 грудня 2021 року в розмірі 103,50 гривень на день; 28 грудня 2021 року 780,00 гривень на день; у період з 29 грудня 2021 року по 03 лютого 2022 року в розмірі 96,90 гривень на день; 06 лютого 2022 року в розмірі 290,70 гривень на день; у період з 07 лютого 2022 року по 02 березня 2022 року в розмірі 96,89 гривень на день; 06 березня 2022 року у розмірі 182,55 гривень на день; у період з 12 квітня 2022 року по 13 квітня 2022 року у розмірі 9,83 гривень на день; 17 квітня 2022 року у розмірі 39,32 гривень на день; з 18 квітня 2022 року по 27 квітня 2022 року у розмірі 9,83 гривень на день; 01 травня 2022 року у розмірі 58,98 гривень на день; у період з 02 травня 2022 року по 10 травня 2022 року у розмірі 29,49 гривень на день. Отже, суд висновує, що позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором у загальному розмірі 12846,04 гривень, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. Даних про те, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, суд висновує, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №455413977 від 10 грудня 2021 року, підлягають задоволенню. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси ТОВ «Юніт Капітал» представляв адвокат Адвокатського бюро «Тараненко та партнери» Тараненко А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10 березня 2025 року і додаткової угоди № 8 до нього від 10 березня 2025 року, а також довіреності від 04 грудня 2024 року. Як слідує з акту прийому-передачі наданих послуг від 10 березня 2025 року, адвокатським бюро надано ТОВ «Юніт Капітал» наступні послуги: складання позовної заяви до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 455413977 від 10 грудня 2021 року протягом 2 годин вартістю 5000,00 гривень, вивчення матеріалів справи протягом 2 години вартістю 1000,00 гривень, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 455413977 від 10 грудня 2021 року протягом 1 години вартістю 500,00 гривень, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 455413977 від 10 грудня 2021 року протягом 1 години вартістю 500,00 гривень, загалом вартістю 7000,00 гривень. За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України. За правилами частини 8 статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статей 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,. Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що ЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Частинами 5-6 статті 137\~ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 4-6 статті 137\~ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не довів неспівмірність таких витрат. Так, за наслідками розгляду даної справи суд виснував про задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якими інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі у розмірі 7000,00 гривень. Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті № 12286 від 28 березня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд виснував про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved