Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3753932 від 25.01.2021 року у розмірі 17\~727,96 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 25.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ\~«Мілоан») і [PERSON] уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 3753932, за умовами якого відповідачу надано кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 14.05.2021 року ТОВ\~«Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 68-МЛ, на підставі якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору №\~3753932, неповернення суми кредиту та нарахованих процентів у встановлені договором строки заборгованість відповідача за договором становить 17\~727,96 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.10.2025\~року постановлено провести заочний розгляд у цій справі та ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М. І. у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач і його представник не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, повторно не з`явилася у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала. Суд установив такі обставини. 25.01.2021 року за допомогою вебсайту miloan.ua [PERSON] заповнила анкету-заяву на кредит № 3753932, у якій зазначила свої персональні дані, а також обрала бажані параметри кредитування у ТОВ «Мілоан». 25.01.2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, уклали договір про\~споживчий кредит\~№\~3753932 (п. 6.1 договору). Як видно зі змісту довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, акцепт договору №\~3753932 від 25.01.2021 року [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором W98539, який був відправлений на номер мобільного телефону позичальника. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кридитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Як видно зі змісту п. п. 1.2 - 1.4 договору, його сторони погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 25.01.2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 09.02.2021 року. Згідно з п. п. 1.5.1 - 1.6 договору комісія за надання кредиту становить 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2625,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У п. 2.3 договору його сторони домовились про можливість пролонгації строку кредитування, що може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управлінням та обслуговуванням кредиту, а також певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування (3, 7, 15 днів) та максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту (3,00 %, 5,00 % і 10,00 % відповідно) наведені у п. 2.3.1.1 договору. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору (2,5\~% у день). Згідно з п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилось до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6 договору. Сторони цього договору погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору). До кредитного договору № 3753932 від 25.01.2021 року долучено копію графіку платежів (додаток № 1), копію паспорта споживчого кредиту (додаток № 2), а також копію Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» у редакції від 29.12.2020 року. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору та надання [PERSON] кредиту у розмірі 7000,00 грн до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № 38287251 від 25.01.2021 року, зі змісту якої видно, що 25.01.2021 року ТОВ\~«Мілоан» здійснило переказ коштів у розмірі 7000,00 грн на рахунок [PERSON] №\~ [NUMBER] . Як видно зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ\~«Мілоан», [PERSON] активно користувалася наданими їй кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитом. 14.05.2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 68-МЛ, відповідно до п. 1.1 якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п. 1.2 договору). Як видно зі змісту платіжної інструкції № 30435 від 14.05.2021 року, ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» 6\~132\~041,67 грн за договором відступлення прав вимоги № 68-МЛ від 14.05.2021 року. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором № 38287251 від 25.01.2021 року до позовної заяви долучено копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 68-МЛ від 14.05.2021\~року та акта приймання-передачі реєстру боржників від 14.05.2021 року. Зі змісту вищевказаного витягу з реєстру боржників видно, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 38287251 від 25.01.2021 року на загальну суму 17\~727,96 грн, з яких 6014,00\~грн заборгованість за тілом кредиту, 10\~383,96 грн заборгованість за відсотками, 1330,00 грн заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком заборгованості, наведеним у позовній заяві, заборгованість [PERSON] за кредитним\~договором №\~38287251\~від 25.01.2021\~року становить\~17\~727,96\~грн,\~з яких\~6014,00\~грн \~заборгованість за\~тілом кредиту,\~10\~383,96\~грн \~заборгованість за\~процентами,\~1330,00\~грн \~заборгованість за\~комісією.\~ На підтвердження надіслання [PERSON] досудової письмової вимоги про погашення кредитної заборгованості до позовної заяви долучено копію відповідного листа-претензії №\~20721760 від 12.08.2025 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.\~ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.\~1\~ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що 25.01.2021 року ТОВ «Мілоан» і [PERSON] в електронній формі уклали договір про споживчий кредит № 3753932, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору відступлення прав вимоги № 68-МЛ від 14.05.2021 року. За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 7000,00\~грн на строк 15 днів із встановленням комісії за надання кредиту у розмірі 1330,00 грн та плати за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % у день від залишку кредиту. Сторони цього договору, окрім того, погодили можливість пролонгації строку кредитування: до 15\~днів на пільгових умовах із процентною ставкою 2,5 % у день та до 60 днів на базових умовах із процентною ставкою 5 % у день. Отримавши кредит, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідач [PERSON] не спростувала, з останньої слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №\~3753932 від 25.01.2021 року у розмірі 17 727,96 грн, з яких 6014,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 383,96 грн заборгованість за процентами, 1330,00 грн заборгованість за комісією. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~п.\~п.\~1,\~2,\~6\~ч.\~1\~ст.\~19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами\~адвокатської діяльності,\~зокрема,\~є:\~надання правової\~інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Установлено, що 01.07.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі клієнт) і Адвокатське об`єднання «Апологет» (далі виконавець) уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, відповідно до п. 1.1 якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. У п. 2.3 цього договору його сторони погодили, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає 8000,00 грн без ПДВ. Як видно зі змісту акта № 676 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.08.2025 року, виконавець надав клієнту, а клієнт прийняв послуги згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3753932. Вартість наданих послуг відповідно до договору складає 8000,00 грн. Згідно з детальним описом наданих послуг до акта № 676 від 05.08.2025 року Адвокатське об`єднання «Апологет» надало позивачу такі послуги: 1) усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30\~хв); 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год); 3) погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв); 4) складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год 30 хв); 5) подання заяви до суду від імені клієнта (1 шт.). Згідно з вимогами п.\~п.\~2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved