Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

В травні 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 28\~140,00 грн. та понесених судових витрат. Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами 11.11.2024 був укладений в електронній формі кредитний договір про надання грошових коштів у позику №\~5990951124, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. шляхом перерахунку на вказану позичальником платіжну картку, на строк 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1 % в день. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, станом на дату подання позову утворилася заборгованість в розмірі 28\~140,00 грн., яка складається з: 6\~000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 10\~140,00 грн. заборгованість по процентам, 12\~000,00 грн. неустойка. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути наведену заборгованість з відповідача. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 01.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. В позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не заперечує факт отримання грошових коштів, проте визнає позовні вимоги частково лише в частині тіла кредиту та відсотків. Вказував, що не має можливості оплатити неустойку, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, перебуває в тяжкому матеріальному стані, працює охоронцем та є інвалідом 2 групи. Також просив долучити до матеріалів справ копію посвідчення особи з інвалідністю 2 групи. Протокольно вказане клопотання задоволено. До позовної заяви ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» долучено клопотання про витребування доказів. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не заперечується факт отримання ним кредитних коштів, приймаючи до уваги зміст позовних вимог та надані на їх підтвердження докази, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо відомостей для встановлення дійсних обставин. Відповідно клопотання представника позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11.11.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику №\~5990951124, відповідно до умов якого укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому договором та/або ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаного позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (пункт 2.1). Згідно умов пунктів 2.2 - 2.5 договору кредит позичальнику надається в розмірі 6\~000,00 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,5 % в день. Відповідно до пункту 7.4 договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Кредитний договір підписано позичальником [PERSON] електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «2355». На виконання кредитором зобов`язань із перерахування відповідачу кредиту (позики) в розмірі 6 000,00 грн. відповідно до умов кредитного договору, позивачем 11.11.2024 здійснено платіж на суму 6 000,00 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] (а.с. 29). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 29.04.2025 заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 28\~140,00 грн., яка складається з: 6\~000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 10\~140,00 грн. заборгованість по процентам, 12\~000,00 грн. неустойка (а.с. 44). Частиною першою статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина друга статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин третьої шостої, восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що кредитний договір укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позивача шляхом його підписання відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Враховуючи порушення відповідачем зобов`язань з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог в цій частині та його задоволення щодо стягнення суми боргу та процентів, підтвердженого розрахунком позивача, який відповідачем не спростований та відповідає умовам кредитного договору. Щодо вимог про стягнення неустойки, судом встановлено наступне. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Разом з тим, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що договір позики було укладено сторонами в період дії воєнного стану, який триває до теперішнього часу, правові підстави для стягнення з [PERSON] неустойки за невиконання боргових зобов`язань в сумі 12\~000,00 грн. відсутні, відповідно в цій частині вимог необхідно відмовити. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (57,36 %), а відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, судовий збір в сумі 1\~389,49 грн. компенсується позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Outcome: partial