Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

28.01.2025 через підсистему Електронний суд надійшла заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, в якій заявник просить оголосити померлим його сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, уродженця міста Києва в результаті його безпосередньої участі у виконанні бойового завдання в умовах воєнного стану, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в країні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, у зв"язку з чим [PERSON] в березні 2022 року був призваний на військову службу. Під час виконання бойового завдання 28.08.2022 перебуваючи в районі населеного пункту Зайцеве Донецької області зник безвісти. За фактом безвісного зникнення військовослужбовця [PERSON] порушено кримінальне провадження №12022100090002472 від 01.11.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, Згідно отриманої інформації відсутні відомості про перебування [PERSON] в полоні, на зв?язок з родичами не виходить, відомості про його місце перебування відсутні. Вказує, що з моменту зникнення [PERSON] минуло більше двох років, а отже існують обставини, які дають підстави вважати його померлим. Заявник посилається, що не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки відсутня довідка про його смерть. Просить заяву задовольнити. 28.01.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддя справу передано головуючому судді Букіній О.М. та визначено склад присяжних. 07.02.2025 ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду 06.05.2025. 29.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи - Солом?янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подав заяву про розгляд справи без участі представника. 01.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України подав письмові пояснення в яких посилався на те, що доцільно визначити коло родичів [PERSON] , які можуть бути заінтересованими особами у справі та наголошував на тому, що відлік строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися з дня закінчення воєнних дій, з огляду на, що просив врахувати надані пояснення при постановленні рішення. 05.05.2025 представником заявника адвокатом Бордуновою Н. подано заяву про виклик свідків та клопотання витребування доказів. 06.05.2025 ухвалою суду витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин Державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , інформацію про дату, час та місце перетину державного кордону України. 25.08.2025 представником заявника адвокатом Бордуновою Н. подано клопотання про приєднання доказів, які підтверджують родинний стан [PERSON] . У судовому засіданні представник заявника адвокат Бордунова Н.О., вимоги заяви підтримала з підстав викладених у заяві, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Інші учасники процесу повідомлені належним чином до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомляли. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явилися до суду, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 12.03.2022 [PERSON] [INFO] призваний до Збройних Сил України по мобілізації. [INFO] старший лейтенант [PERSON] , командир 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти [NUMBER] окремого стрілецького батальйону прибув у відрядження та приступив до виконання службових обов`язків до військової частини [NUMBER] . 28.08.2022 старшим лейтенантом військової частини [NUMBER] [PERSON] складено рапорт про те, що [INFO] близько 8 год 05 хв в районі населеного пункту Зайцеве, Донецької області під час артилерійського обстрілу зникли безвісти військовослужбовці військової частини [NUMBER] , серед яких зазначено [PERSON] на підставі чого запропоновано провести службове розслідування. 28.08.2022 наказом №71 командира військової частини [NUMBER] за фактом зникнення безвісти командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] призначено проведення службове розслідування. 19.09.2022 згідно з витягу з наказу № 267 командира військової частини [NUMBER] старший лейтенант [PERSON] , командир 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону вважається таким, що вибув із відрядження. Відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] зазначено, що відповідно до бойового розпорядження командира 59 ОСБ від 26.08.2022 №1 старший лейтенант [PERSON] , у складі 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] був направлений у підпорядкування 2 мб 53 омбр до виконання завдання з набуття бойового досвіду управління боєм та організації системи спостереження РОП, системи вогню, інженерного обладнання позицій у складі [NUMBER] мб [NUMBER] омбр. 28.08.2022 відбулись штурмові дії противником з підтримкою артилерії в районі н.п. Зайцеве. Після бою під час перевірки наявності особового складу з?ясувалось, що командир 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] , який протягом бою знаходився на позиціях [NUMBER] механізованого батальйону [NUMBER] окремої механізованої бригади зник безвісти. Під час бою військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту та в тверезому стані. З письмових пояснень радіотелефоніста 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] [PERSON] та командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] [PERSON] , остання надали ідентичні пояснення, згідно яких зазначено, що 28.08.2022 окупаційні війська рф спробували захопити позиції 2 механізованого батальйону [NUMBER] ОМБР у складі якого виконував бойове завдання [PERSON] , який під час артилерійського обстрілу отримав поранення несумісні з життям. 04.10.2022 [PERSON] та [PERSON] складено акт про настання смерті, згідно якого останні засвідчили, що [INFO] о 12.30 год [PERSON] загинув. Також в акті про настання смерті зазначено, що загибель настала за наступних обставин, а саме [INFO] поблизу населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області, виконуючи бойове завдання пов?язане з захистом Вітчизни внаслідок артилерійського обстрілу зі сторони країни агрессора військовослужбовець військової служби за мобілізацією командир 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] отримав від невідомих осіб зі сторони противника осколкове поранення несумісне з життям. У зв?язку з активними бойовими діями та щільним вогнем противника було неможливо провести евакуацію загиблого в безпечне місце для спрямування в морг. Тіло знаходиться на окупованій території поблизу населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області. 20.10.2022 заявник отримав сповіщення від [INFO] , в якому зазначено, що [PERSON] , зник безвісти 28.08.2022 поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання за призначенням. 14.01.2025 згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора Державного підприємства "Український національний центр розбудови миру" станом на 14.01.2025 відомості про перебування [PERSON] , [INFO] в полоні відсутні. 16.01.2025 згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України № 0250116-1208-1 вбачається, що станом на 10:05 16.01.2025 відомості стосовно [PERSON] , [INFO] внесено до вказаного реєстру, з 04.08.2023 він набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. 26.02.2025 Об?єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України зазначено, що в Об?єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця [PERSON] , проте відомості про його можливе перебування у полоні не отримувались. 20.01.2024 Слідчим управлінням ГУ НП в Донецькій області надано відповідь №15-аз/20/02-2025, в якій зазначено про те, що за фактом безвісного зникнення військовослужбовця [PERSON] , [INFO] порушено кримінальне провадження №12022100090002472 від 01.11.2022 за ознакам кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та зазначено, що його місцезнаходження на теперішній час не встановлено, досудове слідство триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії. 13.05.2025 Міністерством соціальної політики України зазначено, що згідно відомостей Єдиної інформаційної системи бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 13.05.2025 інформація стосовно [PERSON] відсутня. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00052533738 від 22.07.2025 вбачається, що інформація щодо актового запису про встановлення батьківська по відношенню до [PERSON] відсутня. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00052533475 від 22.07.2025 вбачається, що інформація щодо актового запису про народження по відношенню до [PERSON] відсутня. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00052533777 від 22.07.2025 вбачається, що інформація щодо актового запису про усиновлення по відношенню до [PERSON] відсутня. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00052533694 від 22.07.2025 вбачається, що інформація щодо актового запису про шлюб по відношенню до [PERSON] відсутня. 04.08.2025 [INFO] надано довідку про те, що на утриманні у [PERSON] сім?я не перебуває. 01.10.2025 допитаний по відеоконференцзв?язку з використанням власних технічних засобів в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, що 28.08.2022 він разом з побратимами перебував у посадці, яка за його словами було неподалік населеного пункту Зайцеве Донецької області, точніше він сказати не може, так як перебуваючи на позиціях того дня ворог вів щільний безперервний обстріл, внаслідок чого багато військовослужбовців загинули, а від посадки майже нічого не залишилось. Старший лейтенант [PERSON] , як командир повідомив йому, що він не дивлячись на обстріл він піде на позицію, щоб витягнути поранених хлопців з якими пропав зв?язок. Через деякий час [PERSON] побачив як у районі місця перебування [PERSON] ворог кинув міну. Через деякий час йому вдалось підійти ближче, але на місці де знаходився [PERSON] були лише рештки обгорілих тіл трьох військовослужбовців. Свідок [PERSON] підтвердив, що серед загиблих він впізнав рештки тіла [PERSON] та двох інших військовослужбовців, проте забрати тіла чи їх рештки не було можливості через високу загрозу життю, відтак він намагався рятувати тих, хто був поранений, оскільки артилерійський обстріл ворог не припиняв і зберігалась висока загроза життя. Свідок [PERSON] також підтвердив відомості, які викладені ним у акті про настання смерті від 04.10.2022, яким засвідчено факт смерті [PERSON] . 01.10.2025 допитаний по відеоконференцзв?язку з використанням власних технічних засобів в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його безпосереднім командиром, з яким вони познайомились ще перебуваючи на навчаннях. 28.08.2022 він разом з побратимами перебував на позиції поблизу населеного пункту Зайцеве Донецької області. Того дня ворог безупинно проводив атаку шляхом щільного артилерійського обстрілу. В ході обстрілу [PERSON] проводив евакуацію поранених, відтак він знайшов рештки тіл серед яких впізнав свого товариша та [PERSON] , якого він впізнав по тілобудові, одягу та наявності кобури, адже кобура була тільки у командирів. Свідок наголосив, що евакуювати тіло, або навіть рештки тіла [PERSON] не було можливості, з огляду на загрозу що створювалась ворогом через безперервний обстріл. Свідок [PERSON] також підтвердив відомості, які викладені ним у акті про настання смерті від 04.10.2022, яким засвідчено факт смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1-2 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. За приписами ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначено: батько - [PERSON] та мати- [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.05.2024. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] був неодружений та дітей не мав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті органом реєстрації актів цивільного стану та на оформлення спадкових прав та належних соціальних виплат. Оцінюючи доводи заінтересованої особи Міністерства Оборони України щодо відліку строку для оголошення фізичної особи померлою, суд враховує наступне. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 складено висновок, згідно якого оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісно відсутністю. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 Цивільного кодексу України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року N389-VIII "Про правовий режим воєнного стану"). У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Згідно Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року N 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, не обмежуються лише бойовими діями. Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Указаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може посилатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду вказує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Також Велика Палата Верховного Суду зазначає, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п. 82-84 постанови). Відповідно до обставин цієї справи судом встановлено, що ймовірна загибель [PERSON] відбулася під час виконання ним бойового завдання у районі населеного пункту Зайцеве, Донецької області, де він отримав поранення несумісні з життям. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 (надалі по тексту наказ № 309). Згідно з Наказом № 309 територія села Зайцеве Донецької області належить до переліку територій можливих бойових дій та до переліку окупованих російською федерацією територій України. При цьому, відповідно до Наказу №309 вказана територія НЕ належить до переліку територій активних бойових дій. Відповідно до Наказу №309 дата виникнення можливості бойових дій на цій території - 24.02.2022 , дата припинення можливості бойових дій - 05.10.2022. Тобто, у Наказі № 309 встановлено, що 05.10.2022 припинено ведення бойових дій, отже, строк для оголошення особи померлою слід рахувати саме з цієї дати. Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025. У Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 село Зайцеве Донецької області належить до території з завершеними бойовими діями з 05.10.2022. Таким чином, станом на сьогодні дворічний строк та шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, спливли, а отже суд вважає, що наявні правові підстави для оголошення [PERSON] померлим. За висновками Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), поняття "якість закону" означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах "C. G. та інші проти Болгарії" від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява N 1365/07, параграф 39), "Олександр Волков проти України" від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 3132), "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою саме від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Виходячи із вищевикладеного та оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм частини першої статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 46, 47 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved