Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 12.02.2022 Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 50. В обґрунтування позову зазначено, що з 12.02.2022 позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства сторони не ведуть. Спір про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини відсутній. Вважала збереження сім`ї неможливим та таким , що суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила розірвати шлюб. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позивачка просить судовий розгляд проводити без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Оголошення про виклик відповідача розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 статті 128 ЦПК України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2025 на підставі статті 280 ЦПК України постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, додані на її обґрунтування, судом встановлено, що: 12.02.2022 між позивачкою та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 50,, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.02.2022 (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Зміївським відділом ДРАЦС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 231 від 07.09.2022 (а. с. 9). Як вбачається з позовної заяви, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спору про поділ майна між сторонами та місце проживання дитини у цій справі немає. Доказів на спростування встановлених обставин відповідачем не надано, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань від дружини про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачки, належить стягнути понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved