Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] 23.02.2023 року уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі Первісний кредитор чи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») договір № 933101 про надання споживчого кредиту за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 44 000 грн., строком на 731 день, з кінцевим терміном повернення 23.02.2025 року та зі сплатою процентів за користуванням кредитом у відповідності до умов визначених договором. За Договором факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Факторинг Партнерс», до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення права вимоги, зокрема і до відповідачки [PERSON] . Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 07 липня 2025 року за нею утворилась заборгованість на загальну суму 84 941 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 40874 грн. 60 коп. та заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 44 066 грн. 77 коп. яку банк просив стягнути з останньої, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на суму 25000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 липня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. За змістом прохальної частини позову, представник позивача Сардійчук Я. просила провести розгляд справи у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що 23.02.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 933101. Відповідно до п.1.2 договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Згідно з п.1.3.-1.8 договору, сторонами погоджено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 44000,00 грн. Кредит надається строком на 731 день, з кінцевим терміном повернення 23.02.2025 р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування (включно) - 10% в день (3650% річних); - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних (Поточні проценти). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Аналогічна інформація міститься в підписаній відповідачкою заяві-анкеті від 23.02.2023 р., в якій також наявна заява приєднання до публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення договору про використання власноручного підпису для вчинення правочинів, а також Паспорті споживчого кредиту. Відповідно до п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування: -у розмірі 40000 грн. на картковий рахунок споживача № [NUMBER] в АТ ,,ПУМБ,,; -у розмірі 4000 грн. на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. В п.5.1 договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіку платежів. Факт перерахування ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитних коштів [PERSON] в сумі 40 000 грн. підтверджується платіжним дорученням №18924 від 23.02.2023 року, призначення платежу перерахування коштів згідно кредитного договору №933101 від 23.02.2023 року, [PERSON] (142718700) 31 січня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Факторинг\~Парнерс» було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до якого позивач набув право вимоги, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 31.01.2025 року, витягом з реєстру боржників, де, крім іншого, міститься відомості про відповідачки [PERSON] , за договором позики №933101, розмір заборгованості, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем складає 84941 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 40 874 грн. 60 коп. та заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 44066 грн. 77 коп. (а.с.5). Станом на день подання позову, відповідачка взяті на себе зобов`язання по вищевказаним кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим за нею рахується заборгованість на загальну суму 84941 грн. 37 коп., яку позивач як правонаступник ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» просить стягнути з відповідачки. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. А отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклало з відповідачкою [PERSON] кредитний договір, за яким надав відповідачці кредитні кошти, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти у відповідності до умов кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Сукупність письмових доказів наданих позивачем та оцінених судом свідчить про те, що до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», як правонаступника ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», перейшло право вимоги за кредитним договором № 933101 від 23.02.2023 року укладений між первісним кредитором та відповідачкою [PERSON] . Ураховуючи вищенаведене, а саме, що позичальник відповідачка, отримала та використала кредитні кошти та в обумовлені договорами строки добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про стягнення з відповідачки заборгованості в частині заборгованості щодо тіла кредиту за вказаним кредитним договором обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Також, оскільки відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за нарахованими відсотками на загальну суму 44066 грн. 77 коп., які нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задовольнянню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За висновком, викладений у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). З огляду на викладене склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, з Договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року вбачається, що Адвокатським об`єднанням ,,ЛІГАЛ АССІСТАНС,, надано ТОВ «Фактгоринг Парнтерс» правову допомогу. Згідно з прайс-листу АО ,,ЛІГАЛ АССІСТАНС,, адвокатом наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з [PERSON] , загальна сума яких становить 25000 грн. (а.с.33). Отже, позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. З огляду на наведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та відсутність заперечень відповідачки щодо розміру заявлених позивачем судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved