Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 травня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що в період подружнього життя між ними неодноразово виникали конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Вони з відповідачем неодноразово намагалися налагодити нормальне сімейне життя, не сваритися, знаходити компроміси по спірним питання, поступатися один одному під час з`ясування стосунків, але це не давало результату. Відповідач налаштовувала проти нього спільних дітей, чим принижувала його гідність та авторитет перед дітьми та оточенням. Ще до повномасштабного вторгнення РФ вони проживали окремо та мали кожен власне життя. Після його поранення, він потребував догляду, але відповідач не цікавилася його здоров"ям. Відповідач перебуває за кордоном, ніяких стосунків вони не підтримують. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, відновлювати сімейні відносини не збирається. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до розпорядження керівника апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області Перепаді І.М. № 01-12/100 від 17 липня 2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2025 року цивільну справу № 748/1530/25 передано на розгляд судді Костюковій Т.В. в зв`язку зі звільненням у відставку судді [PERSON] . Ухвалою від 17 липня 2025 року суддя Костюкова Т.В. прийняла справу до свого провадження . Відповідач в судове засідання не зявилася. Повістка про виклик до суду на 09.10.2025 року була вручена члену сімї відповідача ( а.с 52). Відповідно до. ч.3 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Через канцелярію суду 09.10.2025 року надійшла чергова заява від відповідача про відкладення розгляду справи. Суд зясувавши думку позивача щодо заявленого клопотання, беручи до уваги належне повідомлення відповідачки, тривалість розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 12.05.2025 року, можливість реалізації участі у судовому засіданні відповідачкою через представника, у звязку із знаходження її за кордоном, якою остання не скористалась, категоричної незгоди позивача на примирення, з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, протокольною ухвалою постановленою в судовому засіданні, суд ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, зазначивши, що шлюбні стосунки між ним та [PERSON] фактично припинені з жовтня 2021 року, після початку війни у березні 2022 року дружина з донькою виїхали за кордон і після цього вони перестали спілкуватися, на примирення він не згоден адже сімї вже не існує, вважає недоцільним укладення мирової угоди, проект якої наданий відповідачкою. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 листопада 1991 року між [PERSON] та [PERSON] Печенюгівською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області, УРСР, був зареєстрований шлюб, про що зроблено запис за № 12 ( а.с. 4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2021 року, спільне господарство не ведуть. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] надала до суду проект мирової угоди, на якому підпис позивача [PERSON] відсутній ( а.с 42-45). Також , спільна заява сторін про укладення мирової угоди, як це передбачено ст. 207 ЦПК України в матеріалах справи відсутня. Ознайомившись з проектом мирової угоди , позивач [PERSON] подав до суду заяву 11.09.2025 року, в якій зазначив, що не згоден на укладення мирової угоди, примирення між сторонами неможливе ( а.с 50) Статтею 51 Конституції Українипроголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4статті 56 Сімейного кодексу Українипередбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікованийЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно достатті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, з урахуванням чого, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Враховуючи викладене,

Outcome: approved