Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3248517677/216313 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 3500,00 гривень, строк кредиту : 30 днів, відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3248517677/216313 від 22.01.2020 укладеним з відповідачем. 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3248517677/216313 від 22.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати боргу та не повернув позивачу борг за кредитним договором, тому сума його заборгованості становить 11334,75 грн., яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3500,00 грн.; Прострочена заборгованість за процентами в розмірі 7834, 75 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість у розмірі 11334,75 грн. за кредитним договором №3248517677/216313 від 22.01.2020 року та судові витрати понесені по справі у розмірі 2422, 40 грн. 24.09.2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що Відповідач не погоджується в частині нарахування відсотків за користування кредитом №3248517677/216313 від 22.01.2020 р. в розмірі 5 892,25 грн., які позивач вважає такими, що нараховані правомірно. Так, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів за п.1.2. кредитного договору. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1942,50 грн. за період з 22.01.2020 по 20.02.2020, виходячи з розрахунку: 3500,00 грн (тіло кредиту) х 1,85% (базова відсоткова ставка п.1.3 кредитного договору) х 30 день (строк кредиту). З урахуванням викладеного, необхідно прийти до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3248517677/26313 від 22.01.2020 в розмірі 5442,50 грн., з яких 3500,00 грн. - тіло кредиту та 1942,50 грн. - відсотки за користування кредитом, що нараховані в межах строку дії кредитного договору (п.1.2. кредитного договору), а саме: з 22.01.2020 р. по 20.02.2020 р. Вказує, що надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу (не власний розрахунок позивача) не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у сумі 11334,75 грн. Зазначає, що [PERSON] являється інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору. Станом на 24.09.2025 року [PERSON] надано правову допомогу на суму 9000,00 грн. На підставі викладеного просить суд, прийняти від [PERSON] заяву про визнання позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" частково на суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №3248517677/26313 від 22.01.2020 в розмірі 5442,50 грн., з яких 3500,00 грн. - тіло кредиту та 1942,50 грн. - відсотки за користування кредитом, що нараховані в межах строку дії кредитного договору (п.1.2. кредитного договору). В інший частині позову відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" на користь [PERSON] , всі понесені судові витрати. 26.09.2025 року від представника ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказує, що Відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ГОУФІНГОУ», погодився на наступні умови, передбачені кредитним договором. Відповідно п.1.1. за цим Договором, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500.00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.02.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.1.3. за цим Договором, За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно п.2.3. за цим Договором, Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Вказує, що позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Відповідача у заявленому розмірі 9 000,00 грн., оскільки у даній справі заявлена вартість виконаних робіт є явно завищеною та не узгоджується ані з критеріями малозначності спору, ані з рівнем його фактичної складності. На підставі викладеного, просить суд відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення, позовні вимоги задовільнити повністю та стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати. 21.10.2025 року від представника ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до суду надійшла заява, згідно якої просять суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК\~Дебт Коллекшн» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та розглянути справу у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник Цокало Т.М. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 22.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3248517677/216313 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач проти цього факту не заперечує. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з п.1.1 договору позики, за цим договором товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.п 2 договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.02.2020 року. Строк дії договору 30 , але в будь якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Як визначено у п. 6.8 договору, підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє. Погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. ТОВ «ГОУФІНГОУ» виконало взяті на себе зобов`язання перерахувавши на картку відповідача [PERSON] кошти у сумі 3500,00 грн. на рахунок, що вказаний відповідачем. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3248517677/216313 від 22.01.2020 укладеним з відповідачем. 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3248517677/216313 від 22.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданої суду позивачем заборгованість відповідача за період з 22.01.2020 року по 26.05.2025 року становить 11334,75 грн, з яких: 3500 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту; 7834,75 грн. - сума заборгованості по відсотках. Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.ст.\~3,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1\~ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» доведено факт укладення 22.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] кредитного договору № 3248517677/216313 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ГОУФІНГОУ» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит відповідачці у сумі 3500,00 грн. Доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 3500,00 грн, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 3500,00 грн. є обґрунтованою. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення із відповідача відсотків за користування кредитними коштами, суд виходить і наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто 20.02.2020 року, однак ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 26.05.2025 року. Оскільки кредитним договором № 3248517677/216313 від 22.01.2020 року визначений строк його дії, який становить 30днів, саме протягом цього строку товариство мало право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені цим договором відсотки\~тривалістю 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за відсотками за договором становить 1942,50 грн. за період з 22.01.2020 по 20.02.2020, виходячи з розрахунку: 3500,00 грн (тіло кредиту) х 1,85% (базова відсоткова ставка п.1.3 кредитного договору) х 30 день (строк кредиту). При цьому позивачем не доведено, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом, ініціював зміну дати погашення кредиту, не доведено що було продовжено строк кредиту понад строк, вказаний в п.1.2 Договору, не доведено виконання позичальником умов можливої пролонгації. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050ЦКУкраїни\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути заборгованість в сумі 5442,50 грн, з яких: 3500,00 грн.\~сума позики, а 1942,50 грн.\~проценти за користування позикою. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги укладено між позивачем та адвокатом Пархомчук С.В. від 11.07.2024. 15.09.2025 року складено акт про отримання правової допомоги, яким визначено вартість адвокатських послуг у сумі 10500 грн. та надано платіжну інструкцію від 15.09.2025 року № 9542. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, відповідач [PERSON] просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 9000, 00грн. На думку суду, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. є неспівмірними складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з позивача на користь відповідача слід стягнути 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю у судових витратах на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~з п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЗУ «\~Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 352119, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому він є звільненим від сплати судового збору. Таким чином, сума судового збору за подання позовної заяви до суду, не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підстави викладеного,

Outcome: partial