Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~04 жовтня 2025 року [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР [PERSON] . Направлення на госпіталізацію видане 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] , який після особистого огляду громадянки [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами. За думкою комісії лікарів хвора являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] пояснила, в день госпіталізації [PERSON] сама собі викликала швидку допомогу. Також, в день госпіталізації [PERSON] кричала, казала, що стрибне з 4 повернху, була у збудженому стані, висловлювала суїцидальні думки, до КП «ДБКЛПД» ДОР надійшла вперше. Станом на час розгляду заяви лікар зазначила, що стан хворої [PERSON] покращився, вона може лікуватися амбулаторно, але лікар рекомендує останній лікуватися в умовах стаціонару. Щодо госпіталізації [PERSON] до КП «ДБКЛПД» ДОР лікар поклалася на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона думала, що коли приїде на виклик швидка допомога, то дасть їй заспокійливе і все. Щодо свого психологічного стану [PERSON] зазначила, що він в неї нормальний, та вона більше переживає за свого чоловіка який залишився вдома сам. Також, [PERSON] зазначила, що в неї з чоловіком немає дітей, та про чоловіка піклується лише вона через те, що він не може самостійно дбати про себе. Щодо своєї госпіталізації [PERSON] зазначила, що просить суд щоб вона могла лікуватися амбулаторно. Адвокат Циганок А.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви. Прокурор Геник Л.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволення заяви лікаря. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника лікаря-психіатра, заінтересованої особи, адвоката, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону. В силу\~ст. 14 Закону\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04 жовтня 2025 року [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР [PERSON] . Направлення на госпіталізацію видане 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] , який після особистого огляду громадянки [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КП «ДБКЛ з НПД» ДОР комісія лікарів виявила, що у останньої наявні психічні розлади, зокрема: доступна формальному мовному спілкуванню, на запитання відповідала з зісковзуванням, неохоче, з роздратовуванням, була збуджена, емоційно нестійка, настрій нестійкий. Кричала, що «вона ніхто і ніщо», що «вона не хоче жити, хоче випригнути з 4-го поверху». Вимагала, щоб відвезли її додому. Була негативістична, злобна. Вказівки мед персоналу не виконувала, билася з оточуючими, мислення зісковзуюче. Була негативістично налаштована до важкохворого лежачого чоловіка, казала, що: «я прийшла з нічної зміни, хотіла відпочитии, а він постійно мене кликав, я не можу так далі жити». Не заперечувала факт вживання алкоголю. Казала, що: «пила джинтонік, а хто зараз не п?є?» Самооцінка низька. Виказувала думки самоприниження та малоцінності. Вважала себе «бомжем», «бо там де вона прописана будинок зруйнований». В [PERSON] були наявні слухові омани сприйняття, які вона заперечувала, але поведінкою не виявляла. Маячні ідеї не висловлювала. Критично свій стан не оцінювала. [PERSON] було попередньо встановлено діагноз: помірний депресивний епізод, ускладнений вживанням алкоголю. Суїцидальна налаштованість. F 32.10. Так, обставина, що [PERSON] являє собою небезпеку для себе та оточуючих не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки лікарем-психіатром [PERSON] підтверджено, що наразі остання небезпеки для себе та оточуючих не несе. Наразі психічний стан [PERSON] є задовільним, а тому підстави для її госпіталізації відсутні. Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»).\~Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання. Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КП «ДБКЛзНПД» ДОР слід відмовити.

Outcome: dismissed