Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

02.07.2024\~року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Страхової компанії «Інго», ТОВ «КИЇВ АТЛАНТИК Україна», [PERSON] , (яка подана представником позивача, - адвокатом Хорошун О.В.), - про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, (Том\~№ 1,\~а.с.,\~1\~ 5), в прохальній частині якої представник позивача просив суд винести рішення, на підставі якого: 1. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44492,66 грн. 2. Стягнути з страхової компанії «Інго» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 2225 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо- транспортної пригоди в розмірі 97 775 грн. 4. Судові витрати по справі стягнути з Відповідачів солідарно. Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, - в мотивувальній її частині, - позивач [PERSON] , - обгрунтовує наступними обставинами спарави та нормами права: 03.06.2021 близько 08 години 40 хвилині, [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем NISSAN X-TRAir, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись ділянкою автодороги Ржищів- Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів, проїжджаючи нерегульоване перехрестя головної та другорядної дороги на відстані 2 км від села Півці, Обухівського району, Київської області в напрямку села Пії, в порушення Правил дорожнього руху, а саме: п.16.11 ПДР, - перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, під час виконання маневру ліворуч, - здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, на нерегульованому перехресті з другорядної дороги, не надав перевагу у русі водієві автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в напрямку міста Кагарлика, Обухівського району, Київської області, що призвело до зіткнення. В результаті чого водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу (КЗ KOKЛ), попередній діагноз: множинні переломи ребер. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у [PERSON] , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді пара орбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа- - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження -- до тілесних ушкоджень. Виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі Постанови, тобто при ДТП яка мала місце 03.06.2021 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП. Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, - перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року було задоволено клопотання трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна» про передачу [PERSON] на поруки трудового колективу - задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України, - у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна», а кримінальне провадження № 12021111230000547 від 03.06.2021 року, - закрито. 18 липня 2023 [PERSON] звернувся до АТ СК «ІНГО» із заявою про здійснення страхового відшкодування щодо події яка трапилася 03.06.2021 \~ \~ \~ \~р. на автодорозі Ржищів-Яблунівка, Обухівського району, Київської області, поза межами населених пунктів поза межами населених пунктів за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Відповідь про розгляд заяви [PERSON] тривалий час не надходила, тому адвокатом Хорошун О.В. направлялися відповідні адвокатські запити щодо встановлення результатів розгляду заяви [PERSON] . На адвокатський запит від 02 січня 2024 року було направлено відповідь ВТ СК «ІНГО» відмовлено у страховій виплаті [PERSON] . При зверненні до акціонерного товариства «INGO» позивачу було відмовлено, оскільки у АТ СК «ІНГО», - не виникло обов`язку здійснення виплати страхового відшкодування, так як судом питання про стягнення суми відшкодування з АТ СК «ІНГО» на користь [PERSON] , - не вирішувалося, і компенсація проведена на добровільній основі, а саме, - з безпосереднім винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Позивач у справі не може погодитися з такою позицією страховика, оскільки випадки відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до положень даної статті, а саме положень 37.1. підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. \~ \~ \~ \~навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. \~ \~ \~ \~вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. \~ \~ \~ \~невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. \~ \~ \~ \~неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 37.1.5. \~ \~ \~ \~підпункт 37.1.5 пункту 37.1 статті 37 виключено 37.2. \~ \~ \~ \~Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. 37.3. \~ \~ \~ \~Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Жодного рішення на адресу [PERSON] рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови не надходило до даного часу. В той же час на адресу адвоката Хорошун О.В. надійшла відповідь АТ СК «ІНГО» про те, що [PERSON] відмовлено у страховій виплаті. При цьому надаючи відповідь на адвокатський запит, страховик не звернув увагу, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом N 1961- IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом N 1961-ГУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-ГУ). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. Так, пунктом 24.1. визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я У п. 24.2. визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Так, [PERSON] перебував на лікуванні в зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: 03.06.2021 \~ \~ \~ \~по 10.06.2021 (включно (8 днів) 11.06.2021 \~ \~ \~ \~(1 день) 14.06.2021 \~ \~ \~ \~по 16.06.2021 (включно (3 три) 13.10.2021 \~ \~ \~ \~(1 день) 12.08.2022 \~ \~ \~ \~(1 день) 12.09.2022 \~ \~ \~ \~по 21.09.2022 (включно (10 днів) 29.11.2022 \~ \~ \~ \~по 06.12.2022 (включно (8 днів) 21.02.2023 \~ \~ \~ \~(1 день) 05.06.2023 \~ \~ \~ \~по 16.06.2023 (включно (12 днів) Всього: 45 днів 6500 грн. х 1/30 х 45 = 9750 грн. На лікування [PERSON] було витрачено кошти у сумі 44492,66 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами (додаються) Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З огляду на вищевикладені норми, - відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки вина відповідача [PERSON] щодо заподіяння шкоди здоров`ю позивача повністю встановлена ухвалою суду, кошти витрачені позивачем на лікування підтверджені належним чином, вважаємо що саме з відповідача страховика підлягають стягненню дані витрати, оскільки його цивільна відповідальність була застрахована. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) \~ \~ \~ \~неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) \~ \~ \~ \~наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) \~ \~ \~ \~причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) \~ \~ \~ \~вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) \~ \~ \~ \~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) \~ \~ \~ \~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) \~ \~ \~ \~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) \~ \~ \~ \~у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо( ч. 1 ст. 1195 ЦК України). Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року було задоволено клопотання трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна» про передачу [PERSON] на поруки трудового колективу - задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу товариства з обмеженої відповідальності «Європейський протеїн Україна», а кримінальне провадження № 12021111230000547 від 03.06.2021 року, - закрито. Таким чином, встановлено підстави для цивільної відповідальності, Відповідача [PERSON] та причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 23.07.2021 встановлено, що у [PERSON] , 1995 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді пара орбітальної гематоми зліва, саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, перелому першого ребра зі зміщенням уламків праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, та за ступенем тяжкості відносяться: перелом першого ребра справа- - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, інші окремо взяті ушкодження -- до тілесних ушкоджень. З 03 червня 2021 року по даний час Позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що йому періодично потрібне лікуванні в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, травма щодня дає про себе знати в повсякденному житті та турбує його, не дивлячись на молодий вік він має постійні болі в області спини, що зумовлює дискомфорт та страждання, душевні страждання оскільки розуміє, що стан його здоров`я в зв`язку з отриманими ушкодженнями постійно нестабільний і йому приходиться пристосовуватися до життя. Відтак, моральну шкоду, яка йому заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 03 червня 2021 року та внаслідок якої йому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості він оцінює в розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень), дана виплата підлягає стягненню частково в розмірі 5% з страхової компанії, інша частина з винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є ділянка дороги Ржищів - Яблунівка Обухівського району Київської області, що територіально відноситься до Кагарлицького району, тому вважаємо, що даний позов підсудний саме Кагарлицькому районному суду Київської області. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що Позивачем було направлено заяву про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП страховій компанії, але [PERSON] було відмовлено у здійсненні відшкодування. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалось. Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що у позивача (або іншої особи) перебувають оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Відповідно до ч. 9 п. 3 ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи позивачем понесені судові витрати: витрати на правову допомогу, орієнтовна загальна вартість яких складає приблизно 25000 грн. На підставі п. 6 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору за подання позову до суду. У відповідності до ч. 10 п. 3 ст. 175 ЦПК України іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав нами не подавалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed