Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

26.06.2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свій позов тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] 22.07.2024 року укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.07.2024 року. Строк, на який надавався кредит, 98 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 27.10.2024 року. Згідно з пунктом 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору від 22.07.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 11\~000 грн. [PERSON] 22.07.2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 11\~000 грн. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 32\~560 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». В зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Просили суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №22.07.2024-100000879 від 22.07.2024 року у розмірі 32\~560 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.06.2025 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання ТОВ «Споживчий центр» свого представника не направив, в позовній заяві просили суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Позивач ТОВ «Споживчий центр» не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду невідомі. Враховуючи наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання, з винесенням заочного рішення по справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.07.2024 року. Строк, на який надавався кредит, 98 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 27.10.2024 року. Згідно з пунктом 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору від 22.07.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 11\~000 грн. [PERSON] 22.07.2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 11\~000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 32\~560 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищевикладене, та той факт, що надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором в сумі 32\~560 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договорів шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронних договорів, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договорами. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст.641, 644 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved