Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача, третьої особи. Позивач, через свого представника адвоката Нежевело В.В., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Сумська міська рада, про усунення перешкод у володінні та користуванні об`єктами права власності, та остаточно просить: - усунути створені з боку [PERSON] та [PERSON] порушення і перешкоди у реалізації прав володіння та користування власником [PERSON] земельною ділянкою на території подвір`я з житловим будинком, господарськими спорудами та надвірними будівлями, за адресою по [ADDRESS] , в тому числі шляхом забезпечення безперешкодного і вільного для [PERSON] технічного та санітарного обслуговування та догляду об`єктів нерухомості, які розташовані по [ADDRESS] , відносно суміжної території по [ADDRESS] . - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди у встановленні огорожі (паркану) між земельними ділянками за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно даним Державного земельного кадастру. - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] провести демонтаж та прибрати влаштовані, установлені та закріплені на місцевості на території подвір`я земельної ділянки кадастровий номер 5910136600:23:016:0013, належної на праві приватної власності [PERSON] : - частину воріт зі стовпом у складових огорода №1-3 будинковолодіннями [ADDRESS] , що пересікають межу та розташовані на території земельної ділянки по [ADDRESS] власника приватної земельної ділянки [PERSON] ; - дерев`яні балки, прикручені металевими болтами до стіни житлового будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , на яких прикріплений та тримається у підвішеному стані шиферний паркан паралельно до стіни житлового будинку; - шиферний паркан прикріплений у підвішеному стані до дерев`яних балок паралельно до стіни житлового будинку [PERSON] між територіями по [ADDRESS] та [ADDRESS] ; - металеву каркасну стійку (конструкцію навісу (для винограду) з металевими стійками у вигляді чотирикутника загальною площею накладання 2,0 кв.м.), вмонтовану перпендикулярно до стіни (у притул) житлового будинку по [ADDRESS] , належного [PERSON] , між територіями по [ADDRESS] та [ADDRESS] ; - металеві стовпи, які частково установлені під стіною будівлі [PERSON] та знаходяться на території земельної власника будинковолодіння [ADDRESS] ; - дві натягнуті затіняючі сітки вздовж (у продовження) будівлі [PERSON] по [ADDRESS] ; що визначено з урахуванням сформованих Висновків за наслідками проведення судової будівельно - технічної та земельно - технічної експертиз. - стягнути судові витрати у розмірі 23648,40 грн. Позовну заяву обґрунтовує тим, що Позивачка є власником житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та побутовими будівлями за адресою по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.05.1990 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 8.10.2004. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії CM №159136 від 2.02.2004 з підтвердженням витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником земельної ділянки площею 0.1000 (0,1) га за адресою по [ADDRESS] , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого (житлового) будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5910136600230:1600:13. У відповідності до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», рішенням органів місцевого самоврядування вул. Сергія Лазо у м. Суми перейменована на вул.1-ша Оболонська. По сусідству за адресою по [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] , які володіють зазначеним будинковолодінням (домогосподарством) на підставі договорів довічного утримання від 19.04.2001 у рівних частках - по 1/2, який розташований на земельній ділянці площею 691 кв.м. Сусідня земельна ділянка за адресою по [ADDRESS] співвласниками житлового будинку [PERSON] та [PERSON] не приватизована, перебуває у користуванні та відноситься до комунальної власності Сумської міської ради Сумської області (розпорядник земельної ділянки). У 2011 році відповідачі на власний розсуд побудували на території подвір`я паркан, при цьому установивши паркан таким чином, що межа між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] стала проходити впритул до житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] (позивача), що позбавило позивачку можливості технічного та санітарного обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями вдовж межі між будинковолодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] , в тому числі вільного мирного володіння та користування житловим будинком з господарськими спорудами та надвірними будівлями, частиною земельної ділянки, яка проходить вдовж межі між будинковолодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] . Між сусідами стали виникати непорозуміння, конфлікти та сварки. Почалися звернення до правоохоронних органів саме по питанню чинення перешкод сусідами (відповідачами) відносно [PERSON] як власника своєї земельної ділянки, зокрема і по межі використання суміжних ділянок, що підтверджується наявними в матеріалах справи документальними доказами від правоохоронних органів. Починаючи з літа 2013 року відносини між сусідами загострилися. [PERSON] добровільно не вчиняє дії щодо знесення частини самовільно побудованого шиферного паркану між домоволодіннями [ADDRESS] і [ADDRESS] , чинить перешкоди в метою неможливості виконання встановленого зобов`язання суду. Відповідачі (члени однієї сім`ї), які є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] , та землекористувачі за зазначеною адресою в наслідку наявного володіння будинковолодінням [ADDRESS] , прибігли до хитрощів з метою невиконання судового рішення зобов`язального характеру. До житлового будинку позивачки (будинковолодіння [ADDRESS] ) з боку відповідачів (будинковолодіння [ADDRESS] ) встановлений і прикріплений прямо впритул металевий каркас до якого у підвішеному стані (у повітрі) закріплений шиферний паркан (обрізаний від поверхні землі) та також прикріплений багаторічний виноградник. При цьому у стіну житлового будинку позивачки з боку відповідачів врізані металеві болти, які тримають дерев`яні балки, на яких тримається у повітрі шиферний паркан з установленим впритул металевим каркасом для багаторічного винограднику. Окрім того, відповідачі встановили ворота з дерев`яного каркасу та профілю на металевих стовпах у складових огорожі № 1-3 будинковолодіннями [ADDRESS] , які фактично установлені та знаходяться на території земельної ділянки власника земельної ділянки [PERSON] - будинковолодіннями [ADDRESS] . Влаштування зазначених воріт проводилося без будь якого погодження з позивачкою, як власника земельної ділянки, частина земельної ділянки якої також стала захопленою, тобто зменшеною. 19.02.2024 представником відповідачів подано Відзив на позовну заяву відповідно до якої просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що в позовній заяві Позивач посилається на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.07.2014 № 592/12420/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] «про знесення самочинно збудованої споруди», відповідно до якого встановлено факт, що збільшення висоти будинку не суперечить будівельним і протипожежним нормам. Але Позивач не зазначив інші преюдиційні факти, що були встановлені судом. Судом встановлено, що Рудиці належить будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Житловий будинок збудований у 1977 році. У 2013 році [PERSON] здійснила реконструкцію свого будинку без відповідного дозволу. У зв`язку з цим інспекцією ДАБК у Сумській області 19.07.2013 складено протокол та припис. Відповідно до припису [PERSON] зобов`язано розробити проектну документацію. Постановою начальника інспекції ДАБК у Сумській області від 26.07.2013 № 252 [PERSON] притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому фактично виконані роботи частково не відповідають проекту. При розгляді справи в межах заявлених вимогі наданих доказів суд не давав оцінки можливого порушення прав Рудики реконструйованою кухнею літ. «Г» і дахом над нею ближче одного метра до межі між земельними ділянками. Позивач не заявляв такої підстави. Також сторони вказали, що між сторонами судом вирішується спір щодо межі між земельними ділянками. Крім цього, Позивачка забула послатися на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.07.2019 у справі №592/8646/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] «про відновлення меж земельної ділянки в натурі та внесення змін до Державного земельного кадастру України», додаю Так, судом і сторонами було встановлено, що площа земельної ділянки [ADDRESS] не змінюється, а змінюється лише відстань до житлового будинку [ADDRESS] , яка завжди була 1 метр. Тому [PERSON] прийшла до висновку, що координати земельної ділянки [ADDRESS] (відповідно до фактичного використання) не співпадають з координатами відповідно до державного акта. Головне, що площа земельної ділянки [ADDRESS] , яка не приватизована, не змінюється. Тому і зверталася [PERSON] до Рудики, щоб підписати межі вже «зміщеної в просторі» ділянки для подальшої її реєстрації в Державному земельному кадастрі. І головне, Позивач не посилається на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.02.2015 року по справі №592/11659/14-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , виконкому Сумської міської ради «про визнання державного акту недійсним». Відповідно до преюдиційних фактів, встановлених судом, крім всього, є той, що рішення виконкому Сумської міської ради та державний акт є дійсними, підстав для його скасування суд не вбачає. Відповідно до зазначених фактів, що не підлягають додатковому доказуванню, встановлено, що [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,1га з житловим будинком та господарськими спорудами на ній за адресою: [ADDRESS] . Право власності посвідчується державним актом, правова дієздатність якого підтверджена рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.02.2015 у справі № 592/11659/14-ц. Але, спочатку без дозвільних документів, а потім без проектної документації [PERSON] самочинно провела будівельні роботи стосовно реконструкції господарської споруди в житловий будинок. Під час проведення реконструкції межі вже реконструйованого житлового будинку змістилися до межі між земельною ділянкою [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS] . Так зазначено в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.07.2014 №592/12420/13-ц. Фактично реконструйований в житловий будинок сарай знаходився на території домоволодіння Рудик по [ADDRESS] . Для того, щоб приховати правопорушення, яке встановлене та передбачене ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] вирішила «перетягнути» контур земельної ділянки під межі самочинного та невідповідного нормам будівництва, не змінюючи площу земельної ділянки та максимально зберігаючи периметр цієї ділянки. Але зміщуючи контур в одне місце, в іншому місці утворюється вільне місце. Зазначені факти достеменно встановлені в експертному дослідженні № 9 від 11.10.2023. Відповідно до додатку № 5 зазначеного висновку ділянка 5910136600:23:016:0013 площею 0,1 га зміщена відповідно до ділянки 5910136600:23:016:0007 площею 0,0414га в сторону домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до додатку № 10 зазначеного експертного дослідження, [PERSON] самовільно захватила землі Сумської міської ради з боку городу домоволодіння [ADDRESS] 16,07 кв.м., з боку домоволодіння [ADDRESS] 0,21 кв.м. (0,08+0,13 кв.м.), з боку [ADDRESS] .. У фактичного землекористування змінився контур земельної ділянки (периметр) по відношенню до правовстановлюючого документа державного акта. Тому, на перший погляд, здається що земельна ділянка № [NUMBER] повинна бути розташована на території + 7,95 кв.м. домоволодіння [ADDRESS] . Але цей факт не є доказом того, що цей шматочок площею +7,95 кв.м. знаходиться на території домоволодіння [ADDRESS] , цей факт вказує на площу самочинного будівництва з порушенням норм, яким разом із самочинним об`єктом будівництва змістилася і ділянка, що фактично використовується [PERSON] . Якщо б [PERSON] будувала відповідно до норм, то б реконструйований сарай не виліз б на території домоволодіння [ADDRESS] ,а разом із сараєм не виникла б необхідність перетягувати землю. Тому у Теліженко не виникає порушених прав взагалі, бо її вигадані «порушені права» базуються на чисельних порушеннях закону, а саме:-самовільне зайняття земельної ділянки (висновок судових експертиз № 9 від 11.10.2023);-самочинне будівництво (протокол Інспекції ДАБК від 19.07.2013);-порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва (постанова Інспекції ДАБК № 252 від 26.07.2013). Суд не може задовільнити позовну заяву [PERSON] , бо саме відновлювані її права є незаконними, такі, що порушують норми земельного та будівельного законодавства. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судовому засідання відповідач [PERSON] , представник відпвідачів [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали письмові заяви про розгляд справи без участі. Процесуальні дії у справі. 17.03.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2020 головуючою у справі визначено суддю Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М.; Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М. від 25.03.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з участю сторін та призначено підготовче судове засідання. Інтереси позивача у справі представляє адвокат Нежевело В.В. За договором про надання правової допомоги від 31.08.2020 інтереси відповідача [PERSON] , а з 20.10.2020 інтереси відповідача [PERSON] представляє адвокат Грицик Г.О.; 28.10.2020 до суду [PERSON] та її представником [PERSON] подано заяву про відвід головуючої судді Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М.; 02.11.2020 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми в особі судді Фоменко І.М. було розглянуто заяву про відвід судді від 28.10.2020. Ухвала мотивована тим, що обставини, наведені в заяві є необґрунтованими та на думку суду надуманими з боку позивача [PERSON] та її представника [PERSON] та є їх особистим ставленням до розгляду справи. Разом з тим суддя Фоменко І.М. вважала за необхідне заявити собі самовідвід у даній справі. Ухвалено цивільну справу передати до розгляду в тому самому суді іншому судді, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.; Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020, на підставі самовідводу від 02.11.2020 судді Фоменко І.М., визначено головуючим суддею у справі суддю Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченка О.В. та ухвалою суду від 05.11.2020 прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження з участю сторін та призначено підготовче судове засідання на 04.12.2020; 17.11.2020 у якості представника позивача [PERSON] вступив у справу адвокат Цуркан В.І.; 29.12.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] щодо витребування доказів з Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Сумської міської ради, Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області, оголошено перерву до 25.01.2021; 25.01.2021 ухвалою суду зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати суду докази у справі; також ухвалою суду від 25.01.2021 задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] та витребувано в Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області докази у справі; 11.02.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] про надання часу для отримання відповіді від ЦНАП та задоволенням ухвалою суду клопотання представника відповідачів [PERSON] про витребування доказів в Міськрайонному управлінні у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області оголошено перерву до 04.03.2021; 04.03.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та витребувано докази з Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, оголошено перерву до 25.03.2021; 05.05.2021 подано представником позивача Нежевело В.В. клопотання про призначення земельно-технічної експертизи з уточненими питаннями для експертного дослідження, яке розглянуто 05.05.2021 та ухвалою суду задоволено з призначенням в справі судової земельно-технічної експертизи, яку доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України з наданих стороною позивача питань, зупинено провадження у справі на час проведення експертного дослідження; 25.06.2021 відновлено провадження у справі в зв`язку з надходженням від судового експерта клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової земельно-технічної експертизи з призначенням підготовчого засідання на 30.06.2021; 07.07.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача Нежевело В.В. про витребування доказів від Міського управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та оголошено перерву до 10.08.2021; 11.08.2021 ухвалою суду матеріали цивільної справи направлено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України для продовження проведення експертизи, призначеної ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2021, зупинено провадження у справі на час проведення експертного дослідження; 05.10.2022 до суду надійшов Висновок експерта № 873/3385 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі та ухвалою суду від 06.10.2022 відновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.10.2022; 09.11.2022 від представника відповідачів Грицика Г.О. та 24.11.2022 від представника позивача [PERSON] надійшли письмові клопотання про виклик для допиту експерта Таранець В.М. Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Також від представника позивача Нежевело В.В. надійшло клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи (іншому експертові) [PERSON] ; 21.06.2023 ухвалою суду було відновлено провадження у справі в зв`язку з надходженням клопотання судового експерта Сукаленка С.В. та призначено підготовче засідання на 10.07.2023; Ухвалою суду від 14.07.2023 клопотання експерта задоволено частково, направлено матеріали цивільної справи експерту для проведення експертного дослідження. На час проведення експертного дослідження провадження у справі зупинено; 11.10.2023 ухвалою суду відновлено провадження у справі в зв`язку з надходженням до суду 11.10.2023 висновку експерта № 9, призначено підготовче засідання на 23.10.2023; 19.02.2024 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву представника позивача Нежевело В.В. про збільшення позовних вимог у справі. 19.03.2024 ухвалою суду відзив на позовну заяву представника відповідачів Грицика Г.О. від 18.02.2024 залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.03.2024 ухвалою суду відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви поданої представником відповідача [PERSON] адвокатом Грициком Г.О. про усунення перешкод у володінні та користуванні об`єктами права власності. 01.07.2024 ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Нежевело В.В. про відмову від частини позовних вимог задоволено, провадження у справі закрито в частині позовних вимог. 17.09.2024 ухвалою суду клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Грицика Г.О. про залишення позову без розгляду залишено без задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та побутовими будівлями за адресою по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.05.1990 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.10.2004. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії CM №159136 від 02.02.2004 з підтвердженням витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником земельної ділянки площею 0.1000 (0,1) га за адресою по [ADDRESS] , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого (житлового) будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5910136600230:1600:13. У відповідності до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», рішенням органів місцевого самоврядування вул. Сергія Лазо у м. Суми перейменована на вул.1-ша Оболонська. За адресою по [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] , які володіють зазначеним будинковолодінням (домогосподарством) на підставі договорів довічного утримання від 19.04.2001 у рівних частках - по 1/2, який розташований на земельній ділянці площею 691 кв.м. Сусідня земельна ділянка за адресою по [ADDRESS] співвласниками житлового будинку [PERSON] та [PERSON] перебуває у користуванні та відноситься до комунальної власності Сумської міської ради Сумської області (розпорядник земельної ділянки). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.11.2014 № 592/8414/13-ц (провадження № 2/592/68/14), залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14.05.2015 №592/8414/13-ц (22-ц/788/33/15), задоволений позов [PERSON] шляхом зобов`язання [PERSON] знести частину самовільно побудованого шиферного паркану між домоволодіннями [ADDRESS] від поворотної точки «Г» плану земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] і до сараю - гаражу, позначеного на плані присадибної ділянки під літерою «В» домоволодіння [ADDRESS] . Судом встановлені, що між домоволодіннями позивачки та відповідача сім`єю відповідачки встановлений шиферний паркан, але при цьому відповідно до планів земельної ділянки лінія, яка розділяє домогосподарства [ADDRESS] від вулиці до гаражу відповідачки є прямою, а фактично встановлений шиферний паркан складає ламану лінію в бік земельної ділянки позивачки. З акту про встановлення (відновлення) та закріпленні меж земельних ділянок в натурі землевласника [PERSON] від 23.07.2013 при відновленні меж земельної ділянки встановлено, що від кутів Б-Г в точці Г не відповідає в відновленні межа на 82 см.; від кутів Г-А в точці 1 до суміжного землевласника 45 см.; в точці 9 суміжного землевласника 57 см (по іншому акту 82 см). Відповідачка [PERSON] підтвердила самовільно встановлений шиферний паркан від вулиці до гаражу, який повністю знаходиться на земельній ділянці позивачки чим порушуються права останньої на володіння і користування земельною ділянкою. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.07.2014 № 592/12420/13-ц (провадження № 2/592/232/14), відмовлено за необґрунтованості у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, Сумська міська рада, про усунення перешкод шляхом приведення будинку [PERSON] у відповідність із архітектурно будівельним рішенням СПБ-2013-01-АР, а саме - демонтувати частину стін приміщення кухні «1-11» та коридору «1-10», зменшити висоту цих приміщень до первинного стану та змінити конструкцію даху над будівлею кухні «Г» таким чином, щоб уклін покрівлі був направлений в бік двору домоволодіння відповідача. Судом встановлено, що відповідно до ст.ст. 317, 318 та 375 ЦК України власники земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Збільшення висоти будинку не суперечить будівельним і протипожежним нормам. У висновку експертизи не зафіксовано таких порушень. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.02.2015 № 592/11659/14-ц (провадження № 2/592/243/15) залишеним в силі Апеляційним судом Сумської області від 03.03.2015, відмовлено у задоволення позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, Землевпорядна фірма «Кадастр», про визнання протиправними рішення виконкому Сумської міської ради №723 від 18.12.1993 та від 02.02.2004 про передачу у приватну власність присадибній земельній ділянці та визнання недійсним державного акту серії СМ №159136 від 02.02.2004, прийнятих, оформлених та виданих на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що кваліфікація вказаних правовідносин не повинна проводитися за приписами ст. 381 ЦК України відповідно до якої відчуженню підлягає і земельна ділянка, що знаходиться під садибою а поняття «домоволодіння» і «садиби» є абсолютно різними за своїм юридичним змістом, складом та значенням. Ствердження позивачам про отримання земельної ділянки під домоволодінням у постійне користування не має належного підтвердження. Наведене унеможливлює об`єктивно і достовірно встановити наявність порушеного права позивачів на земельну ділянку. Узагальнена з 1997 року ВСу практика вирішення земельних спорів вказує на те, що до отримання належного документу про право власності або користування земельною ділянкою особа не має підстав вимагати усунення перешкод щодо користування земельною ділянкою, звільнення, тощо. Таким чином з підстав ст.ст. 152,155 ЗК України акт органу державної влади чи місцевого самоврядування може бути визнаний недійсним виключно при поєднанні двох умов: не відповідність вимогам чинного законодавства та порушення права власності на земельну ділянку. Відпрвідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій» дані КП «Сумське міське БТІ» не є документацією із землеустрою та посилання на такі плани БТІ, як на підставу для скасування рішення виконкому Сумської міської ради та державного акта на землю, є безпідставними. Судом не встановлено, і відповідно, позивачами не доведено про накладання кутів повороту зовнішніх меж земельних ділянок як позивачів, так і відповідача, у зв`язку з чим суд обґрунтовано, з дотриманням вимог закону відмовив у задоволенні позовних вимог. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.09.2016 №592/7323/15-ц ( провадження №2/592/816/16), зі зміною рішення Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2016 та залишеним без змін ухвалою ВССУ від 15.07.2017, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області, [PERSON] , третя особа Сумська міська рада, про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку СМ №159136 від 02.02.2004. У правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 04.06.2014 (справа №6-46цс14), відповідно до ст. 126 (в редакції чинній до 05.03.2009), статей 152,155 ЗК України, - державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно - правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Незважаючи на виявлені технічні помилки в державному акті, земельна ділянка була приватизована [PERSON] в установленому законом порядку, на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994р. №70. Підстави вважати, що державний акт виданий з порушенням вимог чинного законодавства чи порушує права позивачів відсутні. Рішенням Зарічного районного суду м. Сум від 03.07.2017 №5921/2532/16-а (провадження №2/591/16/17), зміненим Харківським апеляційним адміністративним судом від 25.05.2017, задоволений адміністративний позов [PERSON] до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції про визнання протиправним та скасування акту перевірки, постанови про адміністративне правопорушення, шляхом визнання протиправним та скасування постанову №120 в справі про алміністративне правопорушення від 05.05.2016 відносно [PERSON] . Судом встановлено, що у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 96 ч.1 КУпАП (передбачена адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд) нібито за порушення абзацу 3 п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень», ст.25 Закону України «Про основи містобудування» та ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» не доведено порушення будівельних норм, але були суттєво порушені вимоги норм Кодексу про адміністративне правопорушення України з підстав та процедури притягнення до відповідальності, тому оскаржувана постанова стосовно [PERSON] є незаконною і підлягає скасуванню. Матеріали справи не містять документів, які свідчать про здійснення при перевірці замірів санітарних відстаней до межі з сусідньою земельною ділянкою, та не наведено доказів того, що [PERSON] порушено санітарні відстані до межі з сусідньою земельною ділянкою, тобто, не доведено факт порушення позивачем вимог абз.3 п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування і забудова міських і сільських поселень», абз.2 ст.25 Закону України «Про основи містобудування» та ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Постановою Верховного Суду (справа №591/2532/16-а (К/9901/44664/18)) від 19.03.2021, касаційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області задоволено частково. Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 591/2532/16-а скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 29 квітня 2016 року № 219 із закриттям провадження в адміністративній справі у цій частині позовних вимог. Та Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 591/2532/16-а в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2016 року № 120 залишено без змін. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.07.2019 №592/8646/18, відмовлено в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особа - Міськрайонне управління в м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Сумська міська рада, про відновлення меж земельної ділянки в натурі та внесення змін до Державного земельного кадастру України. Судом встановлено, що звернення [PERSON] до суду з вимогами про затвердження судом змінених меж земельної ділянки, без підпису відповідачів та внесення зміни в Державний земельний кадастр, тобто у спосіб, не передбачений чинним законодавством, не є належним способом захисту порушеного права позивача у справі; суд не наділений повноваженнями затверджувати межі земельної ділянки. Згідно Висновку експерта № 873/3385 від 30.09.2022 встановлено, що фактичне землекористування земельною ділянкою з кадастровим номером 5910136600:23:016:0013 власником [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] , не відповідає даним: Державного акту на право власності на земельну ділянку серія CM № 159136 від 02.02.2004; «Технічного звіту 2003 - 69»; Плану земельної ділянки; Відомості перерахунку координат в МСК Суми; «Кадастрового плану 2013 - 69»; Поземельної книги 5910136600230160013 від 09.10.2014: Станом на 09.10.2014; Відомості перерахунку координат в СК 63; Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5913330102019 від 20.08.2019; Обмінного файлу (ДЗК): 5910136600 230160013.xml; Поземельної книги 5910136600230160013 від 09.10.2014: Станом на 20.09.2019; «Технічної документації 2018 - 69»; Файлу 5910136600230160013.хші, в електронному вигляді («Технічна документація 2018 -69») Відповісти на питання «Де саме повинна проходити межа між земельними ділянками будинковолодінь за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , де право приватної власності за адресою [ADDRESS] встановлено за [PERSON] , в тому числі згідно даних обмінних файлів та технічної документації із землеустрою, по відношенню до земельної ділянки за адресою [ADDRESS] » не видається за можливе у Зв`язку з тим, що дані Державного акту на право власності на земельну ділянку серія CM № 159136 від 02.02.2004 не відповідають даним Державного земельного кадастру: Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5913330102019 від 20.08.2019; Обмінного файлу (ДЗК): 5910136600 230160013.xml; Поземельної книги 5910136600230160013 від 09.10.2014: Станом на 20.09.2019; «Технічної документації 2018 - 69»; Файлу 5910136600230160013.xml, в електронному вигляді («Технічна документація 2018 -69»), а вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно, відповідно до вимог п. 2.3 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», експерту забороняється. Більш докладно викладено у частині «дослідження» даного висновку. Проведеним дослідженням, у межах наданих матеріалів, встановлено, що з боку сусідів (відповідачів) [PERSON] та [PERSON] , які фактично використовують земельну ділянку по межі між земельними ділянками (будинковолодіннями) за адресами по [ADDRESS] та [ADDRESS] , має місце порушення меж земельної ділянки власника [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , кадастровий номер 5910136600:23:016:0013. Проведеним дослідженням, у межах наданих матеріалів, встановлено, що порушеним меж земельної ділянки власника [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , кадастровий номер 5910136600:23:016:0013, з боку сусідів (відповідачів) [PERSON] та [PERSON] , які фактично використовують земельну ділянку по межі між земельними ділянками (будинковолодіннями) за адресами по [ADDRESS] та [ADDRESS] , наступні: з урахуванням даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серія CM № 159136 від 02.02.2004, розмір перетину (м): 0,00 - 0,78 - 0,73 - 0,65 - 0,37 - 0,00; площею 8 кв.м (графічно наведено у додатку 18); з урахуванням даних Поземельної книги 5910136600230160013 від 09.10.2014: Станом на 20.09.2019, розмір перетину (м): 0,00 - 0,79 - 0,78 - 0,75 - 0,56 - 0,00; площею 10 кв.м (графічно наведено у додатку 19). Також, встановлено, що на дворовій частині земельної ділянки власника [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , кадастровий номер 5910136600:23:016:0013, розташовані наступні споруди, що не знаходяться у власності [PERSON] (графічно наведено у додатку 1): Частина воріт (фото 1,2,28,30); Стовп воріт (фото 1, 2, 28, 30); Металеві стовпи (фото 3-8, 11, 29). Згідно Висновку експерта № 9 від 11.10.2023 встановлено, що: при обстеженні об`єктів на місцевості (земельні ділянки за адресами: [ADDRESS] , № [NUMBER] ) для виконання топографо-геодезичних робіт, був залучений інженер- геодезист ФОП [PERSON] (відповідно до Ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2023р.) з використанням відповідного обладнання та бази даних. Для визначення на місцевості де саме проходить межа між земельними ділянками за адресами по [ADDRESS] , та [ADDRESS] , відповідно до даним Державного земельного кадастру, інженером-геодезистом [PERSON] визначено місце розташування на місцевості три поворотних точки (10, 11, 1) зовнішньої межі з довжинами ліній: від точки 10 до точки 11 - 26,39 м; від точки 11 до точки 1- 11,40 м. Для позначення зовнішній межі земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:23:016:0013 на місцевості, була натягнута стрічка між даними поворотними точками (10, 11,1) (фото 9,10,11). Виходячи зі складеного графічного Додатку № 9 фактичне землекористування по встановленому паркану, стін будівель, стійок конструкції навісу(для винограду), закріпленими з верху листами шиферу та умовних меж в вигляді натягнутих сіток) за адресою по [ADDRESS] , підставі даних топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений інженером геодезистом [PERSON] не відповідає межам зареєстрованих в Державному земельному кадастрі (дані обмінного файлу) на цю ділянку (кадастровий номер - 5910136600:23:016:0013). Відповідно до наданого на дослідження матеріалів топографо-геодезичної зйомки та складеного графічного Додатку № 8 земельна ділянка домоволодіння по [ADDRESS] , фактично використовує ділянку загальною площею 0,1451 га (1451м2), де межа складається з парканів, стін будівель та умовних меж та має багатокутну конфігурацію з периметром 161,88м. Визначити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів нерухомого майна Позивача по [ADDRESS] відносно меж земельних ділянок (5910136600:23:016:0013 та 5910136600:23:016:0007) технічній документації, якою було сформовано на ці земельні ділянки, експерту не видається за можливо, так як не можливо співставлення даних зовнішніх меж за невідповідністю, між каталогом координат визначений в МКС м. Суми в «Технічного звіту 2003» та каталогом координат визначений в СК-63 в «Технічна документація 2017», каталогом координат визначений в СК-63 матеріалів топографо-геодезичної зйомки (Зйомка фактичного використання земельної ділянки). Представлені дані «Поземельна книга» та «Відомість перерахунку координат» не тотожні, відрізняються один від іншого в частині координат поворотних точок зовнішньої межі земельної ділянки, експерт проводе аналітичне та графічне співставлення даних зовнішніх меж відповідно до даних «Поземельна книга» Запис від 09.10.2014 р. та «Відомість перерахунку координат» дані НДІГК окремо. Виходячи зі складеного графічного Додатку №10 фактичне землекористування по встановленому паркану, стін будівель, стійок конструкції навісу(для винограду), закріпленими з верху листами шиферу та умовних меж в вигляді натягнутих сіток), підставі даних топографо- геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений інженером геодезистом [PERSON] не відповідає межам земельних ділянок (кадастровий номер - №5910136600:23:016:0013; №5910136600:23:016:0007) за адресою по [ADDRESS] , межі якої визначені в даних координат «Поземельна книга» Запис від 09.10.2014 р. та «Технічна документація 2017». Виходячи зі складеного графічного Додатку №11 фактичне землекористування по встановленому паркану, стін будівель, стійок конструкції навісу(для винограду), закріпленими з верху листами шиферу та умовних меж в вигляді натягнутих сіток), підставі даних топографо- геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений інженером геодезистом [PERSON] не відповідає межам земельних ділянок (кадастровий номер - №5910136600:23:016:0013; №5910136600:23:016:0007) за адресою по [ADDRESS] , межі якої визначені в даних координат «Відомість перерахунку координат» та «Технічна документація 2017». Більш детально в дослідницької частини висновку. Визначити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів нерухомого майна Відповідача по [ADDRESS] відносно меж земельних ділянок (5910136600:23:016:0013 та 5910136600:23:016:0007) технічній документації, якою було сформовано на ці земельні ділянки, експерту не видається за можливо, так як не можливо співставлення даних зовнішніх меж за невідповідністю, між каталогом координат визначений в МКС м. Суми в «Технічного звіту 2003» та каталогом координат визначений в СК-63 в «Технічна документація 2017», каталогом координат визначений в СК-63 матеріалів топографо-геодезичної зйомки (Зйомка фактичного використання земельної ділянки). Представлені дані «Поземельна книга» та «Відомість перерахунку координат» не тотожні, відрізняються один від іншого в частині координат поворотних точок зовнішньої межі земельної ділянки, експерт проводе аналітичне та графічне співставлення даних зовнішніх меж відповідно до даних «Поземельна книга» Запис від 09.10.2014 р. та «Відомість перерахунку координат» дані НДІГК окремо. Виходячи зі складеного графічного Додатку № 12 фактичне розташування огорожі (паркан, ворота) стін будівель, стійок конструкції навісу (для винограду), закріпленими з верху листами шиферу за адресою: [ADDRESS] , підставі даних топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений інженером геодезистом [PERSON] не відповідає межам земельних ділянок (кадастровий номер 5910136600:23:016:0013; 5910136600:23:016:0007) за адресою: [ADDRESS] , межі якої визначені в даних координат «Поземельна книга», запис від 09.10.2014 та «Технічна документація 2017». Виходячи зі складеного графічного Додатку № 13 фактичне розташування огорожі (паркан, ворота), стін будівель, стійок конструкції навісу (для винограду), закріпленими з верху листами шиферу за адресою: [ADDRESS] , на підставі даних топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, розроблений інженером геодезистом [PERSON] не відповідає межам земельних ділянок (кадастровий номер 5910136600:23:016:0013; 5910136600:23:016:0007) за адресою: [ADDRESS] , межі якої визначені в даних координат «Відомість перерахунку координат» та «Технічна документація 2017». Судом констатовано, що земельна ділянка відповідачів є не сформованою. Це означає що межі такої земельної ділянки в натурі (на місцевість) не виносилися, земельно-технічна документація на неї не складалася. Таким чином, твердження відповідачів про те, що фактично земельна ділянка, якою користується [PERSON] накладається частково на земельну ділянку, яка знаходиться у них з [PERSON] в користуванні, є безпідставними. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частинами першою та другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до\~ст.\~79-1\~ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» - державний земельний кадастр це єдина геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах держаного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристики земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав в інших осіб. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст.386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 статті 152 ЗК України). Згідно зі ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Статтею 8 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що геодезичною основою для Державного земельного кадастру є державна геодезична мережа. Картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Для формування картографічної основи Державного земельного кадастру використовується єдина державна система координат. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Крім того, згідно вимог ст. 16 цього Закону кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути і та скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. За змістом ст. 24 цього Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Згідно ст. 21 Закону «Про державний земельний кадастр» передбачено які саме відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Статтею 25 Закону встановлено, що поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Частиною 3 ст. 26 Закону визначено, що зміни до відомостей про земельну ділянку вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної або комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом. Частиною 4 ст. 27 визначено, що у разі відновлення меж земельної ділянки за її фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж кадастрові номери відповідних земельних ділянок не скасовуються, а відповідні зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до поземельних книг у порядку, визначеному ч. 4 ст. 26 цього Закону. Стаття 90 Земельного кодексу передбачає, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. На підставі досліджених доказів, судом встановлені перешкоди [PERSON] в користуванні належною їй земельною ділянкою, з боку відповідачів а саме: встановлені відповідачами ворота з дерев`яного каркасу та профілю на металевих стовпах у складових огорожі №1-3 будинковолодіннями [ADDRESS] частково фактично установлені та знаходяться на території земельної ділянки подвір`я власника земельної ділянки [PERSON] - будинковолодіння [ADDRESS] ; до стіни житлового будинку будинковолодіннями [ADDRESS] (власник [PERSON] ) металевими болтами прикріплені дерев`яні балки на яких прикріплений та тримається у повітрі шиферний паркан впритул до житлового будинку; шиферний паркан власників [PERSON] та [PERSON] між будинковолодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] у підвішеному стані підкріплений до стіни житлового будинку та фактично закріплений у повітрі на стіні житлового будинку [ADDRESS] ; конструкція навісу (для винограду) на металевих каркасних стійках у вигляді чотирикутника (власники відповідачі) з багаторічним виноградом встановлена у притул до стіни житлового будинку [ADDRESS] ; металеві стовпи частково фактично установлені під будівлею [PERSON] та знаходяться на території земельної ділянки подвір`я власника земельної ділянки [PERSON] - будинковолодіння [ADDRESS] ; дві натягнуті затіняючі сітки знаходяться вздовж будівлі [PERSON] та перебувають на території ділянки подвір`я власника земельної ділянки [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS] . Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, враховуючи Висновки проведених експертиз, надані експертами роз`яснення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Щодо ненадання судом оцінки кожному аргументу сторін, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо стягнення витрат на оплату проведення експеризи, проведеної для встановлення розміру заподіяної шкоди, на правничу допомогу та судового збору, суд зазначає таке: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: ( 1) у разі задоволення позову - на відповідача; ( 2) у разі відмови в позові - на позивача; ( 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути в\~дольовому порядку\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~судові витрати,\~що складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи (судові\~витрати,\~понесені позивачем\~на сплату\~експертних досліджень\~із залученням\~спеціалістів) у розмірі 23648 (двадцять три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 40 копійок по 11824 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 20 копійок з кожного. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу з урахуванням клопотання представника позивача буде вирішено додатковим рішенням суду після надання позивачем протягом 5 днів з дня винесення судового рішення по справі доказів та детального акту виконаних робіт. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved