Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал»\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 75663 грн. Зазначає, що 20.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 929934882 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора NGGS-7522. Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. 20.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15000 грн. на банківську картку відповідача. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами від 28.11.2019 р., 31.12.2020 р., 31.12.2021 р., 31.12.2022 р., 31.12.2023 р. до 31.12.2024 року. Відповідно умов вказаного договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно реєстру прав вимоги № 281 від 23.04.2024 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах право вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. Згідно реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04.06.2025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно реєстру прав вимоги від 04.06.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року в загальному розмірі 75663 грн. Вказана сума заборгованості за цим договором не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 75663 грн., з яких: 15000 грн. заборгованість за кредитом та 60663 грн. заборгованість за процентами, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою судді від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» докази. 10.09.2025 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зменшити розмір на правничу допомогу до 1000 грн. Зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів надання кредитних коштів за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків у розмірі 60633 грн. не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Розмір нарахованих позивачем процентів у понад шість разів перевищує розмір заборгованості за кредитом. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності, необхідності та співмірності. 17.09.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано платіжне доручення № 22c44d37-6f88-40e5-9f76-9359d616c616 від 20.12.2023 року, яке містить підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що вона усвідомлювала існування даного договору та визнавала зобов`язання за ним. Відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Уклавши Договір, позичальник підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 передбачено розмір відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків проводилось в межах погоджених умов кредитного договору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 929934882 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором NGGS-7522. Відповідно до п. 2.1 договору кредитної лінії, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п. 2.3 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 15000 грн. 20.12.2023 року, що є датою надання кредиту. Кінцева дата повернення кредиту - 19.01.2029 (п.7.3. договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Згідно з п. 3.3 кредитного договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3735 грн. Пунктом 8.3\~договору,\~визначено,\~щопротягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: 8.3.1. За період від дати видачі кредиту до 19.01.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 302,95 (триста дві цілих дев`яносто п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,83 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка); 8.3.2. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 19.01.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 757,05 (сімсот п`ятдесят сім цілих п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,07 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка). 8.4. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Згідно п. 8.4 договору після закінчення\~Дисконтного періоду\~кредитування проценти\~нараховуються за\~процентною ставкою\~1087,70\~(одна\~тисяча вісімдесят\~сім цілих\~сім десятих)\~відсотків річних,\~що на\~день укладення\~договору становить\~2,98\~відсотків в\~день від\~суми залишку\~кредиту,\~що знаходиться\~у позичальника\~за кожний\~день користування\~ним. Договір діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п. 11.1 кредитного договору). 22.01.2023 на підставі платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало\~\~ [PERSON] кошти в сумі 15800 грн. Факт отримання коштів позичальником підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 22c44d37-6f88-40e5-9f76-9359d616c616 від 20.12.2023 року, витребуваною інформацією АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої на банківську картку № [NUMBER] позичальника [PERSON] були зараховані грошові кошти в розмірі 15000 грн., випискою по картковому рахунку [PERSON] за період 20.12.2023 -25.12.2023. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами від 28.11.2019 р., 31.12.2020 р., 31.12.2021 р., 31.12.2022 р., 31.12.2023 р. до 31.12.2024 року. Відповідно умов вказаного договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно реєстру прав вимоги № 281 від 23.04.2024 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах право вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. Згідно реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/2025-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно реєстру прав вимоги від 04.06.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 року в загальному розмірі 75663 грн. Вказана сума заборгованості за цим договором не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Першою та третьою частинами\~статті 512 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, на підставі договорів факторингу ТОВ «Юніт Капітал» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023. Вищевказані договір укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~(далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитних договорів шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти. Підписанням договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позичальником та відповідачем не були би укладені. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Зі змісту кредитного договору, встановлено, що у відповідності до вимог частини 1\~статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договорів, які оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такі договори не були б укладені. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом враховано, що договір містить податковий номер [PERSON] , її паспортні дані, відомості про місце проживання, номер мобільного телефону. Факт одержання кредитних коштів у розмірі встановленому договором, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, витребуваною інформацією - листом АТ КБ «Приватбанк» від 10.09.2025 року про наявність відкритих банківських рахунків, випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Частиною першою\~статті 1077\~ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «Юніт Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним договором. У строк, передбачений кредитним договором [PERSON] кошти, отримані в борг не повернула, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу (тіло) кредиту у розмірі 15000 грн. є доведеними та підлягають задоволенню. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 60633 грн. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. За умовами кредитного договору № 929934882 від 20.12.2023 року, сума кредитної лінії (наданий кредит) 15000 грн., кінцева дата повернення (виплата) кредиту 19.01.2029 року. Процентні ставки за договором є фіксованими. За період від дати видачі кредиту до 19.01.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 302,95 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,83 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. За період з наступного дня після 19.01.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 757,05 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,07 відсотків в день від суми кредиту. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023 року, внесено зміни до\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та\~статтю 8 цього Закону\~доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, розмір денної процентної ставки, встановлений позичальником (2,07% та 2,98%) перевищує розмір денної процентної ставки, який визначений\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~(1%) та підлягає перерахунку. Із розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачу нараховані проценти за період з 20.12.2023 року по 10.10.2024 року, тобто за 296 календарних днів. Таким чином, розмір процентів для відповідача має становити 44400 грн. (15000 х 296 днів х 1%) за ставкою 1%, відповідно до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 3\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті\~509\~та частинах 1, 2 статті\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини 4\~статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними\~законом\~інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011\~у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в\~рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті\~3, частині 3 статті\~509\~та частинах 1-2 статті\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Слушними є доводи відповідача, що розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення, у розмірі 2-3 % є несправедливим у розумінні положень зазначених законів та порушує принципи розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків. Встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що розмір процентів які підлягають до стягнення з відповідача має становити 15000 грн. За таких\~обставин,\~позов ТОВ\~«Юніт Капітал»підлягає до часткового задоволення, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 929934882 від 20.12.2023 у розмірі 30000 грн., з яких: 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15000 грн. - заборгованість за процентами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно п. 1 ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено на 39,65% (75663 грн./30000 грн.*100%), на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 960,48 грн. (2422,40 грн.* 39,65%). Щодо вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. На підтвердження понесених витрат стороною позивача долучено договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткова угода №25770777507 від 05.06.2025, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025. Відповідно до наведеного позивачем розрахунку вартість правничої допомоги склала 7000 грн: складання позовної заяви\~5000 грн. (2 години) вивчення матеріалів справи 1000 грн. (2 години), підготовка адвокатського запиту 500 грн. (1 година), підготовка клопотання щодо витребування доказів 500 грн. (1 година). Згідно висновків, викладених в постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial