Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 13 лютого 2018 року між [PERSON] з однієї сторони як покупця, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони як продавців. Просить визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її рідний брат [PERSON] разом із своєю родиною проживав в [ADDRESS] . За розпорядженням органу приватизації Знам`янської міської ради №180 від 23.10.2006 [PERSON] та його родині надана в порядку приватизації квартира, в якій вони проживали. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частині кожному. Родина брата вирішила переїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації, де в них вже було житло та зареєстроване місце проживання. Перед виїздом вони вирішили продати позивачу належну їм квартиру. Для цього між ними була досягнута домовленість про те, що вони продають позивачу належну їм квартиру розташовану в [ADDRESS] за 6000 доларів США. На виконання домовленості продавці передали ключі від квартири, правовстановлюючі документи та написали особисто розписку про отримання коштів за продаж квартири. При цьому зобов`язалися нотаріально переоформити на позивача право власності на квартиру, уклавши нотаріальній договір купівлі-продажу. Фактично позивач користується квартирою з 2007 року, проживає в ній. [PERSON] помер [INFO] в місті Красноярськ Російської Федерації. Його дружина та дочка в порядку телефонної розмови вказали, що вони ніколи до України не повернуться та навіть не приїздитимуть на деякий час. Таким чином, зважаючи на те, що позивач набула права власності на нерухоме майно, однак не має можливості підтвердити своє законне право та враховуючи те, що між нею та продавцями досягнуто всіх істотних умов договору, позивач сплатила кошти за купівлю квартири та постійно нею користується, а продавці отримали ці кошти та передали їй майно, однак нотаріальне посвідчення договору не відбулося через ухилення відповідачів від такого посвідчення та смерті брата, змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень та відзив на позовну заву не подали і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвами про одруження. [PERSON] домовилася із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про купівлю в них квартири [ADDRESS] .\~За умовами\~домовленості позивач сплатив продавцям обумовлену суму грошей в розмірі 6000 доларів США, а продавці, в свою чергу, написали про це розписку та передали квартиру, віддали ключі від неї та правовстановлюючі документи, при цьому зобов`язалися нотаріально оформити договір купівлі-продажу до кінця 2018 року. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що квартира [ADDRESS] належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №2653 від 27.10.2006 виданого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації Знам`янської міської ради №180 від 23.10.2006, на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частині кожному. Відповідно до\~паспортних даних[PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~з 2008 року мають зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] в місті Красноярськ Російської Федерації, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане відділом департаменту запису актів цивільного стану Міністерства по справам юстиції та регіональної безпеки Республіки Хакасія по місту Абакану. Відповідно до довідки виданої ОСББ «Перспективне» 02.08.2025 №36 встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає без реєстрації місця проживання за адресою квартира [ADDRESS] . Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, тому що ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору протягом тривалого часу із моменту досягнення всіх домовленостей, постійне проживання на території іншої держави, а також смерть одного із продавців, та, як наслідок, неможливість оформити право власності на майно продавцями в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцями та покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавці отримали грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувалася з продавцями та прийняла нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку ухиленням продавців від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved