Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У серпні\~ 2025\~ року\~представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~-\~ Москаленко\~ М.С.\~ \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8613496_RESTRUCT від 13.11.2020 у розмірі 27724,13 грн та судових витрат. В обґрунтування вимог зазначила, що 13.11.2020\~між Акціонерним\~товариством «Таскомбанк»\~та\~ [PERSON] \~\~був\~укладений Договір\~про комплексне\~банківське обслуговування\~фізичних осіб\~№8613496_RESTRUCT,\~підписанням якого\~акцептував Публічну\~пропозицію АТ\~«Таскомбанк»,\~яка розміщена\~на веб-сайті\~Банку:\~www.tascombank.\~com.ua\~та беззастережно\~приєднався до\~умов договору.\~Строк дії\~кредитного ліміту\~за кредитним\~договором становить\~365\~днів з\~моменту повідомлення\~банком про\~факт встановлення\~кредитного ліміту.\~При цьому\~після закінчення\~зазначеного періоду\~строк дії\~кредитного ліміту\~автоматично пролонгується,\~окрім випадків:\~якщо банк\~прийняв рішення\~не продовжувати\~строк дії\~кредитного ліміту;\~направлення клієнтом\~до банку\~письмової заяви\~про відмову\~від користування\~лімітом кредитної\~лінії та\~/або\~про закриття\~поточного рахунку. 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 27724,13грн., з яких: 19\~718,30 загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,21 грн.загальна заборгованість по відсоткам; 8005,62 грн.\~загальна заборгованість по комісії.\~З моменту\~отримання права вимоги позивачем не нараховувались штрафні санкції. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Ухвалою суду від 15.08.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подала. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.11.2020 [PERSON] підписала заяву-договір про надання кредиту №8613496_RESTRUCT, відповідно до якої банк надає [PERSON] кредит у розмірі 19\~718,30 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 60 місяців з 13.11.2020 по 13.11.2025. Процентна ставка є фіксованою та становить 0,001%, комісія за обслуговування кредиту 2,90% на місяць від основної суми кредиту. За умовами Графіку платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, платежі здійснюються у вигляді щомісячного ануїтентного платежу. 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 11-13). Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників від 15.05.2024 за договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, АТ «ТАСКОМБАНК» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 2.1 договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 8613496_RESTRUCT від 13.11.2020, у сумі 27724,13грн., з яких: 19\~718,30 загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,21 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 8005,62 грн.\~загальна заборгованість по комісії. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №8613496_RESTRUCT від 13.11.2020 у сумі 27724,13 грн, з яких: 19\~718,30 загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,21 грн.загальна заборгованість по відсоткам; 8005,62 грн.\~загальна заборгованість по комісії. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8613496_RESTRUCT від 13.11.2020. Відповідно до ч. 1\~ст.638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1,3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до вимог статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК України\~доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18). Відповідно до частини 1\~статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до\~законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано копію заяви-договору про надання спожичого кредиту №8613496_RESTRUCT від 13.11.2020, копію договорору факторингу, витяг з Реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості. Зазначені розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів за заявою-договором про надання спожичого кредиту №8613496_RESTRUCT від 13.11.2020 та користування відповідачем кредитними коштами, суду не надано. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів у позику відповідачу, а також фактичного користування відповідачем коштами, та неналежністю наданих ним розрахунків як доказу заборгованості, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed