Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У червні 2025 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 19103733-02-10-01-3 від 03.06.2024 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] . 16.11.2024 р. в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] та автомобіля NISSAN Patrol, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/26416/24 від 10.01.2025 року особою, винною у скоєнні ДТП, є [PERSON] , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 130 КУпАП. Згідно з ст. 25 Закону України «Про страхування», умов договору, на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 191 760,40 грн. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо автомобіля NISSAN Patrol, р.н. [NUMBER] , не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. Також, ПрАТ СК «ВУСО» направляла адвокатський запит до Міністерства у справах ветеранів України, задля встановлення інформації чи внесена до державного реєстру ветеранів війни інформація про надання статусу учасника бойових дій громадянину [PERSON] . Відповідно до наданої відповіді відомості про [PERSON] , [INFO] , як учасника бойових дій станом на 21.04.2025 року в Реєстрі відсутні. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 191 760,40 грн. та судовий збір. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному ве-сайті судової влади України. Ухвала про відкриття провадження у справі разом із примірником позовної заяви з додатками направлялись відповідачу на його останнє відоме місце проживання. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Зважаючи на викладене, відповідач вважається таким, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового слухання. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 19103733-02-10-01-3 від 03.06.2024 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] . 16.11.2024 року в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] та автомобіля NISSAN Patrol, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/26416/24 від 10.01.2025 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за умови, що особа, винна в скоєнні ДТП, встановлена, і ця особа і ця особа - не водій застрахованого ТЗ (п.4.1.1.1 договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, матеріалів (п. 5.1. договору страхування). Підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування та обрана Страховиком (п. 5.2. договору страхування). Відповідно до рахунку № ЕКС00004002 від 21.11.2024 р. та Акту виконаних робіт № ЕКН30003605 від 16.01.2025 року вартість відновлювального ремонту а/м Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] складає 191 760,40 грн. Так, відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 191 760,40 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 102 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 2408276-1 від 02.12.2024 року та платіжною інструкцією № 70382 від 02.12.2024 року. Згідно з ст. 25 Закону України «Про страхування», умов Договору, на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 191760,40 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом №2408276-1 від 02.12.2024 року та платіжним дорученням № 70382 від 02.12.2024 року на суму 191 760,40 грн. На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, 5ка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до винної особи на відшкодування суми понесених матеріальних витрат. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо ТЗ NISSAN Patrol, д.р.н. [NUMBER] , не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. ПрАТ СК «ВУСО» направляла адвокатський запит до Міністерства у справах ветеранів України, задля встановлення інформації чи внесена до державного реєстру ветеранів війни інформація про надання статусу учасника бойових дій громадянину [PERSON] . Відповідно до наданої відповіді, відомості про [PERSON] , [INFO] , як учасника бойових дій станом на 21.04.2025 року в Реєстрі відсутні. Разом з тим, відповідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент події не була забезпечена за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України в якому зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У Постанові Верховного суду України від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Отже, суд визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Якщо відновлювальний ремонт транспортного засобу не проводився, то розмір шкоди визначається виходячи з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи. Враховуючи, що відновлювальний ремонт транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.р.н. [NUMBER] здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердженням чого є рахунок СТО ТОВ «ЕДЕМ КАРПЕЙТ» та акт виконаних робіт, якими визначено, що вартість цілісних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 191 760,40 грн. Тому, в даному випадку розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved