Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] , з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи ПрАТ «БТА БАНК», [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2018 року, позовні вимоги [PERSON] , до [PERSON] , треті особи ТОВ «Кредитні ініціативи», Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом права власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири було задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] , та [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 29.03.2012 року. Визнано квартиру [ADDRESS] придбану 12.10.2006 року, об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] , та [PERSON] . Визнано за [PERSON] , та [PERSON] , право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] за кожним. Рішення набрало законної сили 19.11.2018 року. Зазначена квартира була придбана [PERSON] , частково за кредитні кошти в іпотеку ВАТ «Український кредитно-торговий банк» так і за гроші позивача, які були отримані внаслідок продажу її квартири. Окремо вказано, що третя особа ТОВ «Кредитні ініціатіви» як правонабувач за кредитним договором № 010/04 та договором іпотеки від 12.10.2006 року, згідно договору факторингу й передачі права за іпотечним договором від 03.04.2014 року, укладених з банком не оскаржували вищевказане рішення. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2022 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням було задоволено, визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.10.2023 року, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2022 року у справі №753/20411/21, було скасоване, а справу призначено до розгляду.07.11.2023 року, рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Башлай Д.І. Київського міського нотаріального округу, м.Київ, відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Підставою стали наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно суб`єктом права [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, відмінним від власника , з якого згідно з рішенням суду повинен був вчинений перехід права власності на 1/2 частину квартири. Правонабувачами являються: ТОВ «Кредитні ініціативи»,- за яким зареєстроване право власності за № 29947623 від 17.01.2019 року. Співвласниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 13.03.2023 року розділ 1747482280000 був закритий в результаті поділу на 7 розділів 2704549980000, 2704548080000, 2704545280000, 2704541880000, 2704535380000, 2704531280000, 2704526980000. В результаті вказаного поділу утворились 7 нових об`єктів: квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] , квартира 117/3 власник [PERSON] , квартира 117/4 квартира, власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] , власники [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] , (1/2 частина), квартира 117/6 власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] власник [PERSON] . Вказано, що будучи достеменно обізнаним як третя особа по справі №753/6548/14-ц, що квартира [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Дарницького районного суду від 18.09.2018 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило завідомо неправдиві відомості державному реєстратору про начебто єдиного власника спільної квартири [PERSON] , обернувши у такий спосіб спірну квартиру на свою користь за іпотечним застереженням згідно договору іпотеки від 12.10.2006 року. Наступне подання ТОВ «Кредитні ініціативи» до Дарницького районного суду м. Києва позову за завідомо неправдивими відомостями про себе як начебто єдиного власника спірної квартири, призвело до прийняття поспішного незаконного заочного судового рішення від 08.11.2022 року про втрату права користування квартирою позивачем та її малолітніми дітьми. Зазначено, що вказані дії дозволили незаконно провести відчуження квартири з послідуючим її поділом як способом унеможливити повернення. З урахуванням викладеного просить суд витребувати у відповідачів вищевказану квартиру. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі призначено провести підготовче провадження. Від представника відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , надійшов відзив відповідно до якого останній зазначив, що відповідач не погоджується з позовними вимогами [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. На думку відповідача, позов є зловживанням правом і спрямований на безпідставне набуття у власність часток семи новостворених квартир за адресою [ADDRESS] , які фактично ніколи не належали позивачу та були придбані іншими особами на законних підставах. Відповідач зазначає, що судовим рішення у справі №753/17582/19, вже вирішено спір щодо законності набуття права власності на спірну квартиру ТОВ «Кредитні ініціативи». Цим рішенням встановлено, що всі відповідачі є добросовісними набувачами майна. Позивач умисно не надала суду вказане рішення, хоча брала участь в розгляді справи. Посилання позивача на рішення Дарницького районного суду від 18.09.2018 у справі №753/6548/14-ц є безпідставним, оскільки воно лише встановлює факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але не вирішує питань поділу майна чи обов`язків сторін, набутого під час таких відносин. Окремо вказано, що відповідачем не надано доказів того, що квартира була придбана за кошти позивача, а не за кредитні кошти у розмірі 425000 дол. США, отримані за кредитним договором від 12.10.2006 року, та не доведено факту погашення нею кредиту. Відповідач наголошує, що спір уже вирішувався судами трьох інстанцій, включаючи Верховний Суд, який постановою від 21.12.2022 року у справі №753/17582/19 підтвердив законність набуття права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру. Судами встановлено, що на момент укладення договору іпотеки 12.10.2006 року, єдиним власником квартири був [PERSON] , а рішення від 18.09.2018 року, ухвалене майже через 12 років після цього правочину та не впливає на чинність договору іпотеки. Також суди зазначили, що відсутність згоди особи, яка проживала у фактичних шлюбних відносинах, на укладення договору іпотеки не має правового значення без доведення недобросовісності дій банку, якої у цій справі не встановлено. З огляду на викладене, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні позову як такого, що вже вирішувався судами та є зловживанням правом, і стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 50000 грн. Від представника відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , надійшов відзив, відповідно до якого зазначено, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2018 року у справі №753/6548/14-ц, яким визнано за нею та [PERSON] право власності по частині квартири [ADDRESS] . Водночас уже встановлено судами всіх інстанцій, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право власності на цей об`єкт законно, як іпотекодержатель, шляхом реалізації права, передбаченого ст. 37 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань. Рішення Дарницького районного суду від 29.04.2021 р. у справі №753/17582/19, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2021 р. та Верховного Суду від 21.12.2022 р., підтвердило правомірність державної реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру. Таким чином, доводи позивача вже були предметом судового розгляду, а судом встановлено відсутність порушення її прав. Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2023 р. у справі №753/20411/21 позов ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання [PERSON] та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволено, з урахуванням рішення 2018 року, на яке нині знову безпідставно посилається позивач. Також зазначено, що позивач та її родина добровільно виселилися з квартири ще у 2019 році, після реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилання [PERSON] на дію Закону України №2021-ХІ від 15.03.2022 р. як на підставу неможливості її виселення є безпідставним, оскільки справа та правовідносини виникли до набрання чинності цим законом, та він поширюється лише на іпотеку фізичних осіб, тоді як власником квартири є юридична особа. Також зазначено, що позивач приховує від суду факт існування численних рішень у справах між тими ж сторонами, зокрема: №753/17582/19,№753/6042/16-ц,№753/20411/21, якими встановлено законність переходу права власності до ТОВ «Кредитні ініціативи» та відсутність її права користування квартирою. Аргументи про недобросовісність відповідача не ґрунтуються на законі. На момент укладення іпотечного договору у 2006 році [PERSON] був єдиним зареєстрованим власником майна, що підтверджено судом. Поділ майна між ним та [PERSON] у 2018 р. не міг припинити дію іпотеки. Таким чином, перехід права власності до ТОВ «Кредитні ініціативи» відбувся у законний спосіб, без порушення прав позивача. Надалі квартира була поділена на сім окремих об`єктів, кожен із яких має окремих добросовісних власників. Сама квартира [ADDRESS] наразі фактично не існує як об`єкт оскільки наразі поділено на 7 самостійних об`єктів. Позивач не скористалась своїм правом зареєструвати власність за рішенням суду 2018 р., хоча знала про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» ще у 2019 році, і звернулась із даним позовом лише у 2023 р., тому пропустила трирічний строк позовної давності. Фактична поведінка позивача свідчить про зловживання процесуальними правами з метою повторного перегляду вже вирішених спорів та необґрунтованого набуття права на чуже майно, за яке не сплачені кредитні кошти. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , надійшли письмові пояснення аналогічного змісту, відповідно до яких відповідачі не погоджується з позовом і просить відмовити в його задоволенні повністю. Вважають, що позов є спробою незаконно заволодіти майном, яким позивач ніколи не володіла та за яке не сплачувала. На думку відповідачів, [PERSON] маніпулює рішенням Дарницького суду від 2018 року, не враховуючи інше рішення у справі № 753/17582/19, де суд уже розглядав підстави законності набуття права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на цю квартиру. У тій справі всі судові інстанції включно з Верховним Судом встановили, що квартира була придбана за кредитні кошти у 2006 році, належала виключно [PERSON] , і ТОВ «Кредитні ініціативи» правомірно набуло на неї право у 2019 році після невиконання боржником зобов`язань. Рішення від 2018 року, на яке посилається позивач, лише визнавало факт проживання з [PERSON] , однією сім`єю без шлюбу та спільну власність, але не враховувало кредитне походження коштів і не встановлювало обов`язків сторін щодо погашення кредиту. Тому це рішення не може бути підставою для витребування квартир у добросовісних набувачів. Суди у інших справах підтвердили, що на час укладення іпотеки [PERSON] був єдиним власником квартири, банк діяв добросовісно, не знаючи про спільне проживання, а відсутність згоди позивача на іпотеку не робить договір недійсним. Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2022 року остаточно залишив без задоволення вимоги [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним і скасування державної реєстрації. Відповідачі наголошують, що вони є добросовісними набувачами, які придбали квартири після завершення усіх судових спорів, за ринковою ціною і з належними документами. Позивач пропустила строк позовної давності, а її дії є зловживанням правом та спробою отримати майно безоплатно. У зв`язку з чим відповідачі просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, застосувати строки позовної давності та врахувати наявність раніше вирішеного спору з тих самих підстав. Від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких остання надає відомості про поновлення права проживання, користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , згідно постанови Київського апеляційного суду від 27.03.2024 року. Окремо зазначила, що розмір гонорару правової допомоги за договором укладеним між [PERSON] , і АБ «Тетяни Даниленко» у 40000,00 грн., визначений наперед, без врахування реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахування конкретних обставин справи та доводів. Вказана сума є надуманою і корисливою, спрямованою на погіршення сімейного стану позивача. Крім того зазначила, що стороною відповідача не надано доказів сплати вказаних грошових коштів. Справу просила розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі наполягала на їх задоволенні. Від адвоката Даниленко Т.І., надійшли додаткові письмові пояснення відповідно до яких остання зазначає, що позивачем до позову не було долучено докази сплати позивачем 50% вартості спірної квартири. Окремо зазначила, що за позивачем ніколи в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано право власності на частину спірної квартири, жодних заборон чи обтяжень, що б перешкоджало відчуження на користь [PERSON] , в реєстрі не було, а тому він є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . Також остання заперечувала проти пояснення позивача, щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. Зазначила, що адвокатським бюро жодних порушень касової дисципліни, як викладає позивач не допущено, а законодавство на яке посилається позивач не розповсюджується на діяльність адвокатського бюро. Щодо розмірі гонорару у сумі 40 000 грн., який позивач називає надмірним та корисливим, зазначила, що дана категорія справи є складною та тривалою за розглядом. Крім того, враховуючи, коло осіб, яких за власною ініціативою, як учасників процесу визначила позивач [PERSON] , кількість процесуальних документів, які має готувати адвокат є значною та потребує поглибленого вивчення, в тому числі і аналізу актуальної судової практики ВС. Також звернула увагу на кількість судових засідань, у яких приймає участь адвокат Даниленко Т.І., як представник відповідача [PERSON] , та кількість годин робочого часу, які вона витратила на захист та представництво інтересів клієнта в суді, починаючи з 11.03.2024 року, а також під час ознайомлення з матеріалами справи та складання, розсилку сторонам необхідних процесуальних документів. Тому визначена сума гонорару є співмірною з наданими клієнту адвокатськими послугами. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі та стягнути витрати на правничу допомогу на користь відповідача у розмірі 40 000 грн. Від адвоката Мішустіна М.К., який діє в інтересах [PERSON] , надійшли письмові пояснення відповідно до яких останній зазначає, що вся справа будується на тому, що позивач отримала рішення про розподіл майна у шлюбі і це рішення має бути виконано. Позивач намагається використати преюдицію, тобто посилається, як на доведені факти, які були встановлено в іншому судовому процесі. Зазначив, що приюдиція застосовується судом лише коли у справі беруть участь особи, щодо яких встановлені відповідні факти, а відповідно не були учасниками справи про встановлення факту проживання та розподілу майна між позивачем та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, наполягав на його задоволенні. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мішустін М.К. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вказав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту. Доказів набуття права власності на спірну квартиру позивачем не надано. У зв`язку з чим у задоволенні позову просили відмовити. Представник відповідач [PERSON] , проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, зазначила, що позов не обґрунтований, крім того вказала, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» не сформульовано позовних вимог. У зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Даниленко Т.І., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що спірної квартири [ADDRESS] на даний час не існує, оскільки утворилось 7 нових об`єктів нерухомого майна, в результаті договору про поділ квартири. У зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. При постановлені рішення просила врахувати актуальну практику Верховного Суду. Від відповідача [PERSON] , надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що як вбачається з довідки в.о. начальника ЖЕД-222 від 23.07.2014 року виданої [PERSON] , вбачається, що остання зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , займає житлову площу 178,70 квадратних метрів семикімнатної квартири на 15 поверсі, власником особового рахунку є [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2018 року від 18.09.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи ТОВ «Кредитні ініціативи», орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину квартири. Встановлено факт проживання [PERSON] , та [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 29.03.2012 року. Визнано квартиру [ADDRESS] придбану 12.10.2006 року, об`єктом права власності спільної сумісної власності [PERSON] , та [PERSON] . Визнано за [PERSON] , та [PERSON] , право власності по частини на кожного квартири [ADDRESS] . Вказане рішення набрало законної сили 19.11.2018 року. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 153437087 від 22.01.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» є власником квартири [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2020 року, провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення було закрито у зв`язку з відсутністю спору. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2021 року у задоволенні позову [PERSON] , до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПрАТ «БТА Банк» [PERSON] , ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа: державний реєстратор державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В., орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права власності було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2021 року у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] , було відмовлено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2021 року залишено без змін. 21.12.2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу [PERSON] , було залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05.10.2021 року залишено без змін. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2022 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням було задоволено. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2023 року було скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2022 року. Рішенням державного реєстратора приватним нотаріусом Башлай Д.І., від 07.11.2023 року було відмовлено [PERSON] , у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Підставою стали наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на заявника, суб`єкта права [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, відмінним від власника ( [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) з якого згідно рішення Дарницького районного суду від 18.09.2018 року, яке набуло законної сили 19.11.2018 року, повинен був вчинений перехід права власності на 1/2 частину квартири. Правонабувачами являються: ТОВ «Кредитні ініціативи»,- за яким зареєстроване право власності за № 29947623 від 17.01.2019 року у розділі 1747482280000. Співвласники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 13.03.2023 року розділ 1747482280000 був закритий в результаті поділу на 7 розділів 2704549980000, 2704548080000, 2704545280000, 2704541880000, 2704535380000, 2704531280000, 2704526980000. В результаті вказаного поділу утворились 7 нових об`єктів: квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] , власник [PERSON] , квартира 117/3 власник [PERSON] , квартира 117/4 квартира, власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] , власники [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] , (1/2 частина), квартира 117/6 власник [PERSON] , квартира [ADDRESS] власник [PERSON] . Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 353450461 від 07.11.2023 року, вбачається, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Власником квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №359727389 від 22.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , та [PERSON] , у рівних долях по частини у кожного. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2023 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, було задоволено. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2023 року було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 36020,20 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 19839,84 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 4363,93 грн., 3% річних у розмірі 1339,76 грн. Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ТОВ «Євро-Реконструкція», заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 80303,60 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 32934,10 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 11867,02 грн., 3% річних у розмірі 5068,55 грн. 30.03.2023 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір про поділ квартири, що є спільною частковою власністю. Вказаним договором сторони домовились про поділ квартири [ADDRESS] , на сім окремих квартири та про припинення спільної часткової власності, оформлення приватної власності кожного на отримані в результаті поділу квартири з наступним присвоєнням окремих реєстраційних номерів. Відповідно до вказаного договору співвласнику [PERSON] , було передано у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 38,9 кв.м. та квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,9 кв.м. Співвласнику [PERSON] , було передано у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,3 кв.м. та квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,2 кв.м. Співвласнику [PERSON] , було передано у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 75,1 кв.м. Співвласнику [PERSON] , було передано у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,2 кв.м. та квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,0 кв.м. Відповідно до договору дарування квартири від 27.07.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 27.03.2024 року апеляційну скаргу [PERSON] , було задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2023 року в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , було скасовано та прийнято в цій частині нову постанову. Відмовлено ТОВ «Кредитні ініціативи» в позові до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням. З повідомлення про скасування декларування місця проживання (перебування особи) за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Дарницької РДА у місті Києві, вбачається, що 14.10.2024 року було проведено скасування реєстраційної дії зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужено попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод спірного майна недійсними. Добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій (постанова ОП КЦС ВС від 05.09.2022 року № 385/321/20). Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (постанова КЦС ВС від 13.09.2023 року № 462/6637/21). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (постанова ВП ВС від 23.10.2019 року № 922/3537/17). Добросовісний набувач, крім відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном (як-то, нотаріальне посвідчення правочину) (постанова ВП ВС від 02.11.2021 року № 925/1351/19). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року № 610/1030/18, від 15.06.2021 року № 922/2416/17 наголошено, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру прав. Верховний Суд уже звертав увагу судів на те, що рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб (постанова ВП ВС від 09.11.2021 року № 466/8649/16-ц). Разом із тим Велика Палата Верховного Суду в постанові 02.11.2021 року № 925/1351/19 виснувала про те, що добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2018 року, було визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] . Вказаним рішенням встановлено факт спільного проживання без шлюбу та виникнення спільної сумісної власності між позивачем та [PERSON] . Позивач, після набрання вказаним рішенням законної сили, не реалізувала своє право та не здійснила його державну реєстрацію. Постановою Верховного Суду від 21.12.2022 року, було встановлено, що перехід права власності від [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» відбувся законно на підставі договору іпотеки та ст.37 Закону України «Про іпотеку». Судом у вказаній справі було встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» правомірно набуло спірну квартиру у власність, через невиконання кредитних зобов`язань боржником [PERSON] . Відтак, права позивача цими діями не були порушені. Позивачем під час розгляду справи не надано доказів сплати за квартиру та погашення кредитних коштів у сумі 425000 доларів США. При цьому судом враховується, що на час розгляду справи квартира [ADDRESS] фактично не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки 13.03.2023 року, між співвласниками укладено договір про її поділ, яким утворено сім окремих квартир, кожна з яких має власного добросовісного власника. Тому предмет позову, а саме квартира [ADDRESS] відсутній, що унеможливлює її витребування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 року у справі №753/13133/17. Суд приймає до уваги, що відповідачі набули новостворені квартири у власність на підставі належних правочинів, посвідчених нотаріально, при цьому на момент укладення договорів у Державному реєстрі речових прав не існувало відомостей про права або обтяження на користь [PERSON] . Враховуючи наведене відповідачі є добросовісними набувачами, на яких розповсюджуються вимоги ст. 388 ЦК України. При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 15.06.2021 року, справа №922/2416/17) та практику ЄСПЛ, відповідно до яких добросовісний набувач не несе надмірного тягаря через помилки третіх осіб чи державних органів. З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та такий що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачів підлягає стягненню судові витрати. Щодо вимоги представника відповідача [PERSON] , про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, На підтвердження витрат, які поніс відповідач на отримання професійної правничої допомоги до суду представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 11.03.2024 року, звіт виконаних робіт від 18.03.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 12.03.2024 року, відповідно до якого [PERSON] , сплатив на користь АБ «Тетяни Даниленко» грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З урахуванням викладеного, беручи до уваги співмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, враховуючи, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 15000,00 грн., що буде співмірним зі складністю справи. Такий розмір відшкодування відповідає завданню цивільного судочинства щодо забезпечення справедливого балансу між інтересами сторін та узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду щодо пропорційності судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved