Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-29 00:00:00

21.10.2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 15.12.2015 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії 030, відповідно до якої АТ «Альфа-Банк» надало відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом 200 000 грн. за умови повернення коштів та сплати 40 процентів річних. Однак, відповідач кошти не повернула, у зв`язку з чим у неї станом на 23.02.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 52 867,15 грн. 23.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого останньому відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 867,15 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2025 року справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 29.05.2025 року матеріали справи надійшли до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Плачинди К.О. надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 15.12.2015 року відповідачем підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, у якій відповідач просила АТ «Альфа-Банк» відкрити їй рахунок, випустити платіжну картку та надати кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом 75 000 грн., 40 % річних. Згідно з випискою по рахунку відповідача Банк виконав умови кредитного договору, надавши грошові кошти позичальнику. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача з кредитним договором станом на 22.02.2021 становить 52 867,15 грн. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 1, за яким позивач набув право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Згідно з витягом з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 52 867,15 грн., з яких 44 067,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту. 8 799,17 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, суд виходив із такого. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка добровільно відповідачем не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 200 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 року. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved