Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу. Просять суд в порядку окремого провадження розірвати шлюб, укладений 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] ; відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] »; визнати, що сторони не мають взаємних претензій щодо майна, виховання, матеріального забезпечення та місця проживання дитини (доньки); затвердити наданий договір про здійснення батьківських прав та обов`язків після розірвання шлюбу, з підстав, викладених в заяві. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному об`ємі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному об`ємі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 статті 104, ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 3). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сім`я існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також судом встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », взявши прізвище свого чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». При цьому після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити своє дошлюбне прізвище, що є її правом. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відновлення [PERSON] її дошлюбного прізвища « [PERSON] ». При цьому, не підлягають до задоволення вимоги заявників про визнання, що сторони не мають взаємних претензій щодо майна, виховання, матеріального забезпечення та місця проживання дитини (доньки); затвердити наданий договір про здійснення батьківських прав та обов`язків після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При розгляді судом в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, у чіткій відповідності до положень ч.ч. 2-3 ст. 293 ЦПК України не допускається заявлення будь-яких супутніх вимог, не передбачених даними нормами права. Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень статті 189 СК України договір між батьками про сплату аліментів на дитину підлягає саме нотаріальному посвідченню, а не затвердженню судом. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині.

Outcome: partial