Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У липні 2025 [PERSON] (далі - позивач або [PERSON] ) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач або [PERSON] ) третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ковельської міської ради про поновлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Ухвалою від 10.07.2025 суд залишив позовну заяву без руху надавши позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. Позивач усунув визначені ухвалою суду недоліки у встановлений у ній строк. Суд ухвалою від 14.08.2025 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 08.09.2025. У судове засідання 08.09.2025 прибули позивач, його представник та відповідач. Позивач просив позов задовольнити, пояснив, що його колишня дружина - мама [PERSON] загинула. Позивач дбає про сина, бере активну участь у його вихованні, шкільному житті, забезпечує його усім необхідним для навчання та проживання. Також зазначив, що з 2019 року проходить військову службу за контрактом, добре заробляє. Повідомив, що причини які стали підставою для позбавлення його батьківських прав - відсутні, а тому просить поновити його батьківські права щодо сина. Відповідач визнав позов, зазначив, що дитина повинна мати батька, який дбає про [PERSON] і завжди дбав. Враховуючи, що справа стосується інтересів дитини, суд вирішив здійснювати розгляд справи у загальному порядку не зважаючи на визнання відповідачем позову. Ухвалою від 08.09.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідка, також вирішив викликати у судове засідання малолітнього сина позивача, для заслуховування його думки, закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду на 25.09.2025. У судове засідання 25.09.2025 прибув представник позивача та відповідач, третя особа та позивач не прибули, хоча були повідомлені належним чином про судове засідання. Представник позивач пояснив, що позивач зараз знаходиться у підрозділі де проходить службу і його не відпустили на судове засідання, а тому його причини неявки є поважними. Водночас представник позивача просив розглядати справу за відсутності позивача, позов підтримав. Відповідач не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача. Суд протокольною ухвалою вирішив здійснити судовий розгляд за відсутності позивача. У судовому засіданні суд заслухав малолітнього [PERSON] , та допитав свідка [PERSON] . Також суд задовольнив клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи свідоцтва про шлюб укладений його дочкою [PERSON] з [PERSON] , представник позивача підтримав зазначене клопотання. Представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач визнав позов. Повідомив, що його дочка після розлучення з позивачем одружилася вдруге, і під тиском свого нового чоловіка звернулася до суду про позбавлення батьківських прав позивача, бо разом з новою сім`єю планувала виїхати закордон на постійне місце проживання, однак цього не вдалося. Позивач завжди дбав про свого сина [PERSON] , як до позбавлення батьківських прав так і після. Брав активну участь у його вихованні. Повідомив, що його внук [PERSON] залишився без мами, яка загинула від свого нового чоловіка. Відповідач має слабке здоров`я і тому поновлення позивача в батьківських правах буде в інтересах дитини, просив суд задовольнити позов. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. У судовому засіданні 25.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 06.10.2025. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи та аргументи учасників справи суд встановив таке. Копією свідоцтва про народження від 19.04.2018 підтверджується народження [PERSON] [INFO] , батьком якого є [PERSON] а мамою [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб від 19.11.2019 підтверджується укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на прізвище [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть від 17.06.2025 підтверджується смерть [PERSON] [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2019 у справі №159/2777/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.12.2020 у справі №159/4957/20 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON] . Рішення мотивовано тим, що відповідач не відвідує дитину за місцем її перебування, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує продуктами харчування та одягом, матеріально не підтримує. Рішенням №218 від 30.06.2025 відповідача [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради №219 від 30.06.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] щодо свого сина [PERSON] . У висновку органу опіки та піклування м. Ковеля, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради №219 від 30.06.2025, орган дійшов висновку про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] щодо свого сина [PERSON] . У висновку зазначено, що органом опіки та піклування було встановлено, що батько має можливість та бажання поновитися у батьківських правах. Давид знає, що [PERSON] є його рідним батьком. Актом обстеження умов проживання від 30.06.2025, проведеного за місцем реєстрації позивача, встановлено, що позивач проживає разом зі своєю матір`ю та батьком. У сім`ї панують нормальні позитивні стосунки. Позивач займається вихованням та утриманням сина. За вказаною адресою створені належні умови для проживання та навчання малолітнього [PERSON] . Копією посвідчення від 18.12.2019 підтверджується наявність у позивача статусу учасника бойових дій. Витягом з реєстру територіальної громади від 18.06.2025 та довідкою РЖКП № 1 від 20.06.2025 підтверджується реєстрація місця проживання позивача за адресою [ADDRESS] . Довідкою закладу загальної середньої освіти «Ліцей №1 м. Ковеля» №135 від 19.06.2025 підтверджується, участь [PERSON] у вихованні сина, який цікавиться його навчанням, інколи приводить та забирає дитину із закладу освіти. Відповіддю від 01.07.2025 Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області підтверджується відсутність виконавчих проваджень щодо стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON] . Копією постанови державного виконавця від 16.09.2020 у ВП №59068459 підтверджується повернення виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду про стягнення з позивача аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON] . Підставою для повернення виконавчого документа зазначено - заява [PERSON] про повернення без виконання виконавчого документа. У постанові також зазначено про відсутність заборгованості у боржника щодо сплати аліментів. Довідкою про доходи від 19.06.2025 виданої в/ч [NUMBER] підтверджується отримання позивачем доходу за період з червня 2024 по травень 2025 в розмірі 604 982,87 грн грошового забезпечення та 25 198,75 грн інших доходів. Витягом з реєстру територіальної громади від 18.06.2025 підтверджується реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За місцем проходження служби позивач характеризується як врівноважений, витриманий, сумлінно виконує службові обов`язки, користується авторитетом у військовослужбовців, що підтверджується службовою характеристикою за місцем служби. За місцем проживання позивач характеризується, як такий на якого від сусідів скарги не надходили, що підтверджується характеристикою наданою РЖКП №1 ввід 30.06.2025. Довідкою форми 5 від 26.06.2025 підтверджується проходження позивачем військової служби у в/ч [NUMBER] . Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», станом на 18.06.2025 позивач не має не знятої чи не погашеної судимості. У судовому засіданні [PERSON] повідомив, що його тата звати [PERSON] , він майже щодня спілкується з ним телефоном. Його тато зараз на війні. [PERSON] зазначив, що тато купує йому одяг та шкільне приладдя, коли тато був у відпустці він неодноразово ходив з ним у піцерію, відпочивали разом, спільно проводили час. Тато також інколи водив його у гурток з футболу. Хлопчик проживає з дідусем [PERSON] , інколи ходив у гості до дідуся [PERSON] разом з татом. Хлопчик також повідомив що найбільше щоб він хотів від тата це те, щоб він був разом з ним. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є батьком позивача та дідусем [PERSON] зазначив, що позивач завжди дбав про свого сина [PERSON] і після того, як розлучився з дружиною. Також повідомив. що позивач погодився на позбавлення його батьківських прав добровільно, бо його попросила мама [PERSON] , їй це було необхідно для виїзду за кордон з її новою сім`єю. Як до, так і після позбавлення батьківських прав позивач завжди брав участь у вихованні та утриманні [PERSON] , забезпечував його всім необхідним для проживання, навчання, дозвілля. Коли позивач приходив у відпустку, то спільно проводив з [PERSON] час. Заслухавши пояснення учасників справи, доводи та заперечення, встановивши обставини справи суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо поновлення батьківських прав позивача щодо його малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 164 СК України суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно з ч. 5 ст. 164 СК України при вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Отже, правовий аналіз норми ч. 4 ст. 169 СК України свідчить, що мати, батько, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №755/15903/20, провадження №61-19707св21. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Окрім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, постанова від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Отже, висновок, на який посилається позивач, є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Проаналізувавши наданий суду висновок про доцільність поновлення батьківських прав відповідача, суд зазначає, що у ньому наведені дані про виправлення позивача, який проходить військову службу, отримує достатній дохід, має зареєстроване місце проживання яке придатне для проживання і навчання дитини. За місцем служби характеризується позитивно. Спілкування спеціаліста з позивачем підтвердило щире бажання позивача поновитися в батьківських правах, що також відповідає інтересам дитини. Також суд враховує пояснення дитини надані у судовому засіданні, показання свідка та пояснення відповідача, а також інші досліджені в судовому засіданні докази з яких вбачається, що позивач в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки та бере участь у навчальному процесі дитини і його позашкільному розвитку. Дослідивши обставини справи суд дійшов висновку, що позивач бере участь у вихованні свого сина [PERSON] , проводить з ним вільний час, цікавиться його навчанням, забезпечує сина одягом, продуктами харчування, створює умови для навчання, сприяє його розвитку. Отже, підстави, які існували на момент прийняття рішення судом про позбавлення батьківських прав позивача, станом на сьогоднішній день змінились і позивач виконує свої батьківські обов`язки, наскільки це можливо перебуваючи на військовій службі. Також суд враховує, що матір малолітнього [PERSON] померла у червні 2025 року, його опікуном призначений дідусь по мамі. Дитина у судовому засіданні повідомила, що найбільше чого вона бажає це те, щоб тато був з нею, що свідчить про те, що вона любить тата. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Отже, враховуючи відсутність у [PERSON] матері, участь у його вихованні, утриманні та розвитку [PERSON] ; доброзичливі та теплі стосунки батька з сином, суд вважає, що поновлення батьківських прав позивача буде в найкращих інтересах самої дитини. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved