Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , який було зареєстрованого 25.09.2004 року Запорізьким міськім відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №1080, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та сімейні цінності. З липня 2024 року сторони припинили сімейні відносини та мешкають окремо один від одного. На даний момент позивачка та відповідач не ведень жодного спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків один з одним. Шлюб має формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Час на примирення не потрібен. Вимоги про стягнення сплаченого судового збору з відповідача не заявлено. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про здійснення розгляду справи за її відсутності. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток про, що в матеріалах справи міститься конверти з рекомендованими повідомленнями. Крім цього, суд здійснював повідомлення відповідача шляхом направлення на його мобільний номер телефону судових викликів у вигляді SMS-повідомлення, про що в матеріалах справи міститься довідка. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 25.09.2004\~рокуЗапорізьким міськім відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, 25.09.2004року\~сторони зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №1080. Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим в позовній заяві позивач зазначає, що понесені неї судові витрати зі сплати судового збору заявлятися не будуть.

Outcome: approved