Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в особі представника Лебідь К.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] з посиланням на те, що 11.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 489248-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , вказаний при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Позичальник не виконала умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 22.06.2025 має заборгованість в розмірі 25800,94 грн., з яких 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16600,94 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 25800,94 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.08.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду повернулося повідомлення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», крім того відповідач про розгляд справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзив на позов не надала, заяв та клопотань не надходило, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку: Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.04.2024 [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №489248-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора [NUMBER] (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного позичальником в заявці) електронного повідомлення СМС- повідомлення. 11.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укдадено Договор №489248-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця: https://my.bizpozyka.com/.(а.с.15-50). Згідно вказаного договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. на 16 тижнів до 01.08.2024, комісія за надання кредиту - 1200,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту -16800,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12126,1 процентів. Підписанням цього договору відповідач (позичальник) підтвердив, що обраний ним для комунікації та взаємодії за цим договором засобами зв`язку є: телефонний (іформування за номерами телефонів будь-якими доступними каналами, в т. ч. через SMS-повідомлення, через сервіси передачі даних (Viber, WhatsAPP, Telegram, тощо) та шляхом використання програмного забезпечення або технологій без залучення працівників кредитодавця, нового кредитора, колекторської компанії; з використанням електронної адреси та/або особистого кабінета. Без отримання електронної пошти та /або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і паролю особистого кабінету кредитний договір між заявником /кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Відповідно до договору кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 3.2.3 договору встановлено графік платежів, згідно якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатила 01.08.2024, загальний розмір платежів, які мала сплатити позичальник по кредитному договору складав 16800,00 грн, в тому числі: проценти за користування кредитом - 7600,00 грн.; частковий платіж основної суми - 8000,00 грн; комісія за надання кредиту - 1200,00 грн. Матеріали позову містять також Пропозицію (оферта) укласти Договір № 489248-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма.) від 11.04.2024 (а. с. 25) та прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти вказаний договір (а.с.30) та візуальну форму послідовності дій клієнта щодо підписання вищевказаного кредитного договору (а.с.45), Правила про відкриття кредитної лінії (а.с.35-44), повідомлення Національного банку України про переоформлення ліцензії на провадження такої діяльності (а.с. 71) та витяг з Державного реєстру фінансових установ від 14.03.2024 (а.с. 52), підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.46). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконало зобов`язання за вказаним кредитним договором від 11.04.2024 про надання кредиту, перерахувавши 11.04.2024 на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» (а.с. 46). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250912/69642-БТ від 17.09.2025, наданої на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ). Крім цього надав виписку по рахунку № [NUMBER] за період 11.04.2024 по 01.08.2025 (а.с.72-78). Боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 489248-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. На підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору від 11.04.2024 року № 4892486-КС-003 та наявності заборгованості ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало детальний розрахунок заборгованості, де висвітлені транзакції нарахування кредитних коштів клієнту [PERSON] відсотки (по дату закінчення договору), комісії та суми сплачених/повернутих коштів, відповідно до якого заборгованість відповідача станом на 01.07.2025 становить 25800,94 грн., з яких заборгованість за кредитом - 8000,00 грн, заборгованість по відсотках - 16600,94 грн, заборгованість по комісії - 1200 грн, (а.с.13-15). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Вирішуючи питання щодо законності нарахування процентів, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Умовами укладеного між сторонами договору, а саме п.2 Договору, визначена стандартна процентна ставка, що становить 2,00% в день, та знижена процентна ставка, що становить 1,15%. Разом з цим, Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір №4495226 було укладено 23.03.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту денної процентної ставки у розмірах 2,0% та 1,15%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%. За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору, передбачені п. 2 договору, щодо встановлення денних процентних ставок у 2% та 1,5% у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Таким чином, стягненню підлягають проценти, нараховані за період з 11.04.2024 по 01.08.2024 у розмірі 1% в день, у сумі 8960 грн ((8000 грн х 1% х 112 днів (11.04.2024-01.08.2024)) = 8960 грн. До позовної заяви доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. У кінці розрахунку заборгованості зазначена поточна заборгованість клієнта, загальна заборгованість за кредитним договором станом на дату складання розрахунку заборгованості, в тому числі із зазначенням окремо заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за комісією (а.с. 13-16). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, порушуючи встановлений графік обов`язкових платежів. Отже, між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто. Відповідач [PERSON] заперечень не подала, тому наданий банком розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 1200,00 гривень, суд вважає за необхідне зазначити що відповідно до п.18 Прикінцевих перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі просрочення позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що таке прострочення неустойка (штраф, пеня) та інші платежі сплата за яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за (прострочення виконання, невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, даний позов слід задовольнити частково в розмірі 15640,94 гривень, відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача комісії 1200,00 гривень. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1467,97 коп.

Outcome: partial