Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року у справі № 761/30797/13-к встановлено, що [PERSON] , не будучи офіційним засновником чи директором, однак фактично повністю керуючи діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабіл» (код ЄДРПОУ N33102734), зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією (далі ТОВ «Стабіл»), з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння коштами фізичних осіб шляхом шахрайства, наприкінці 2005 року надав вказівки працівникам та офіційним директорам ТОВ «Стабіл», які не були обізнані про його злочинні наміри, розмістити у засобах масової інформації та мережі Інтернет інформацію про початок будівництва будинку на вул. Єреванській, 18-А у м. Києві . З метою створення враження у потенційних інвесторів щодо наміру будувати будинок по вул. Єреванській, 18 А у м. Києві та залучення коштів інвесторів, [PERSON] , повністю керуючи діяльністю ТОВ «Стабіл», протягом 2005-2007 років отримав дозвільні документи для початку будівництва, хоча наміру будувати будинок не мав. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) засобами фізичних осіб під виглядом залучення коштів на інвестування будівництва житлового будинку за адресою: вул. Єреванська, 18-А, м. Київ , [PERSON] , у період з 27.10.2006 - 02.04.2007 року заволодів шляхом шахрайства грошовими коштами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] на загальну суму 15 803 900,94 грн. Вказує, що на підставі укладеного 10.01.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Стабіл», в особі директора [PERSON] у приміщенні офісу вказаного підприємства за адресою: [ADDRESS] договір пайової участі у будівництві об`єкта нерухомого майна № 59, у період часу з 17 листопада 2006 року по 05.04.2007 року [PERSON] внесено на рахунок ТОВ «Стабіл» кошти на суму 545 408 (п`ятсот сорок п`ять тисяч чотириста вісім) гривень 67 копійок. Надалі, реалізуючи свої злочинні наміри, [PERSON] отримавши реальну можливість розпорядитись коштами, внесеними на рахунки ТОВ «Стабл» громадянами - інвесторами будівництва житлового будинку, за адресою: вул. Єреванська, 18-А, м. Київ та заволодівши ними та користуючись тим, що директори зазначеного підприємства у різний час: [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують свої службові обов`язки внаслідок недобросовісного ставлення до них, дав вказівку останнім безпідставно перерахувати кошти на рахунки підконтрольних йому підприємств, а саме: ТОВ «Укркоксохіммонтаж», ТОВ «Стабіл-груп», ТОВ «Нафта - груп», ТОВ «Тревел - Грив», ТОВ «Захід-Нафта-Груп» засновником яких є [PERSON] та його родичі. Внаслідок цього, [PERSON] заволодів перерахованими коштами особливо ветиних розмірах і використав їх на власний розсуд, а будівництво по вул. Ереванській, 18-а у Києві не розпочалося. Так, згідно з актом N 13-30/793 від 28.07.2008 року ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ТОВ «Стабіл» за період з 01.01.2005 по 20.08.2007, встановлено, що між СБУ та ТОВ «Стабіл» укладено договір від 10.02.2005 N 19/30-жІ7 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Єреванській, № 14-16-18А , термін введення в експлуатацію якого - 4 квартал 2007 року. У ході ревізії приведено обстеження фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності будь-яких будівельних робіт на даному об`єкті. Проте для проведення відповідного будівництва ТОВ «Стабіл» протягом 2005-2007 років залучено коштів від фізичних осіб для проведення зазначеного будівництва на загальну суму 18 563,00 тис. грн., з якими укладено 59 договорів. На виконання договору від 27.10.2005 N 10/27 купівлі-продажу майнових прав, згідно з яким ТОВ «Стабіл-Груп» зобов`язаний передати ТОВ «Стабіл» майнове право ва збудовану квартиру в будинку за адресою: м. Київ, вул. Боричів Тік, 4-А , ТОВ «Стабіл» перерахувало ТОВ «Стабіл-Груп» кошти на загальну суму 2849,8 тис. грн. Без одержання відповідного товару. Проведеним - обстеженням фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності проведення будь-яких будівельних робіт. На виконання договору підряду від 11.08.2005 N Ст-Е/18-А на капітальне будівництво об`єкту за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 18-А, згідно з яким ТОВ «Укркоксохіммонтаж» зобов`язане у строк до 30.11.2007 передати ТОВ «Стабіл» об`єкт будівництва, ТОВ «Стабіл» перераховано ТОВ «Укркоксохіммонтаж» кошти ва загальну суму 733,1 тис. грн. Без отримання відповідних робіт. Проведеним - обстеженням фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності проведення будь-яких будівельних робіт. Таким чином, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), [PERSON] протягом 27.10.2005 - 02.04.2007 років, повторно, заволодів шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) коштами громадян, у тому числі 28 зазначених вище громадян на загальну суму 15 803 900, 94 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент скоєння злочинів, тобто в особливо великих розмірах. Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Своїми навмисними діями, що висловились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України. Вчинення даного кримінального правопорушення [PERSON] інкримінується з період з 27.10.2005 по 02.04.2007 років. Позивачу надано статус потерпілої особи в кримінальному провадженні №42013110000000544 від 04.06.2013 року. Ухвалою іменем України від 24.04.2023 кримінальне провадження 1- кп/761/10/2023 відносно [PERSON] було закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, і цивільні позови до нього потерпілих були залишені без розгляду, зі вказівкою на те, що відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 545 408 (п`ятсот сорок п`ять тисяч чотириста вісім) гривень 67 копійок, а також 3 % річних у розмірі 252 920 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 20 копійок та інфляційні витрати у розмірі 2 849 774 (два мільйони вісімсот сорок дев`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 93 копійки, а всього 3 648 103 (три мільйони шістсот сорок вісім тисяч сто три) гривні 80 копійок, судовий збір та витрати на правову допомогу. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 28 червня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді [PERSON] . Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2025 №171/0/15-25 суддю [PERSON] було звільнено у відставку. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-787 від 24.03.2025, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 761/22659/23, провадження № 2/761/1324/2025. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача. 02 квітня 2025 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Просить позов задовольнити та проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 14-507 цс 18 від 12 грудня 2018 року. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року у справі № 761/30797/13-к встановлено, що [PERSON] , не будучи офіційним засновником чи директором, однак фактично повністю керуючи діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Стабіл» (код ЄДРПОУ N33102734), зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією (далі ТОВ «Стабіл»), з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння коштами фізичних осіб шляхом шахрайства, наприкінці 2005 року надав вказівки працівникам та офіційним директорам ТОВ «Стабіл», які не були обізнані про його злочинні наміри, розмістити у засобах масової інформації та мережі Інтернет інформацію про початок будівництва будинку на вул. Єреванській, 18-А у м. Києві. З метою створення враження у потенційних інвесторів щодо наміру будувати будинок по вул. Єреванській, 18 А у м. Києві та залучення коштів інвесторів, [PERSON] , повністю керуючи діяльністю ТОВ «Стабіл», протягом 2005-2007 років отримав дозвільні документи для початку будівництва, хоча наміру будувати будинок не мав. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) засобами фізичних осіб під виглядом залучення коштів на інвестування будівництва житлового будинку за адресою: вул. Єреванська, 18-А, м. Київ , [PERSON] , у період з 27.10.2006 - 02.04.2007 року заволодів шляхом шахрайства грошовими коштами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] на загальну суму 15 803 900,94 грн. Вказує, що на підставі укладеного 10.01.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Стабіл», в особі директора [PERSON] у приміщенні офісу вказаного підприємства за адресою: [ADDRESS] договір пайової участі у будівництві об`єкта нерухомого майна № 59, у період часу з 17 листопада 2006 року по 05.04.2007 року [PERSON] внесено на рахунок ТОВ «Стабіл» кошти на суму 545 408 (п`ятсот сорок п`ять тисяч чотириста вісім) гривень 67 копійок. Надалі, реалізуючи свої злочинні наміри, [PERSON] отримавши реальну можливість розпорядитись коштами, внесеними на рахунки ТОВ «Стабл» громадянами - інвесторами будівництва житлового будинку, за адресою: вул. Єреванська, 18-А, м. Київ та заволодівши ними та користуючись тим, що директори зазначеного підприємства у різний час: [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують свої службові обов`язки внаслідок недобросовісного ставлення до них, дав вказівку останнім безпідставно перерахувати кошти на рахунки підконтрольних йому підприємств, а саме: ТОВ «Укркоксохіммонтаж», ТОВ «Стабіл-груп», ТОВ «Нафта - груп», ТОВ «Тревел - Грив», ТОВ «Захід-Нафта-Груп» засновником яких є [PERSON] та його родичі. Внаслідок цього, [PERSON] заволодів перерахованими коштами особливо ветиних розмірах і використав їх на власний розсуд, а будівництво по вул. Ереванській, 18-а у Києві не розпочалося. Так, згідно з актом N 13-30/793 від 28.07.2008 року ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ТОВ «Стабіл» за період з 01.01.2005 по 20.08.2007, встановлено, що між СБУ та ТОВ «Стабіл» укладено договір від 10.02.2005 N 19/30-жІ7 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Єреванській, № 14-16-18А , термін введення в експлуатацію якого - 4 квартал 2007 року. У ході ревізії приведено обстеження фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності будь-яких будівельних робіт на даному об`єкті. Проте для проведення відповідного будівництва ТОВ «Стабіл» протягом 2005-2007 років залучено коштів від фізичних осіб для проведення зазначеного будівництва на загальну суму 18 563,00 тис. грн., з якими укладено 59 договорів. На виконання договору від 27.10.2005 N 10/27 купівлі-продажу майнових прав, згідно з яким ТОВ «Стабіл-Груп» зобов`язаний передати ТОВ «Стабіл» майнове право ва збудовану квартиру в будинку за адресою: м. Київ, вул. Боричів Тік, 4-А , ТОВ «Стабіл» перерахувало ТОВ «Стабіл-Груп» кошти на загальну суму 2849,8 тис. грн. Без одержання відповідного товару. Проведеним - обстеженням фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності проведення будь-яких будівельних робіт. На виконання договору підряду від 11.08.2005 N Ст-Е/18-А на капітальне будівництво об`єкту за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 18-А, згідно з яким ТОВ «Укркоксохіммонтаж» зобов`язане у строк до 30.11.2007 передати ТОВ «Стабіл» об`єкт будівництва, ТОВ «Стабіл» перераховано ТОВ «Укркоксохіммонтаж» кошти ва загальну суму 733,1 тис. грн. Без отримання відповідних робіт. Проведеним - обстеженням фактичної наявності зазначеного об`єкта будівництва та встановлено факт відсутності проведення будь-яких будівельних робіт. Таким чином, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), [PERSON] протягом 27.10.2005 - 02.04.2007 років, повторно, заволодів шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) коштами громадян, у тому числі 28 зазначених вище громадян на загальну суму 15 803 900, 94 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент скоєння злочинів, тобто в особливо великих розмірах. Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Своїми навмисними діями, що висловились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України. Вчинення даного кримінального правопорушення [PERSON] інкримінується з період з 27.10.2005 по 02.04.2007 років. Позивачу надано статус потерпілої особи в кримінальному провадженні №42013110000000544 від 04.06.2013 року. Ухвалою іменем України від 24.04.2023 кримінальне провадження 1- кп/761/10/2023 відносно [PERSON] було закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, і цивільні позови до нього потерпілих були залишені без розгляду, зі вказівкою на те, що відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду. Зі змісту ухвали вбачається, що у звязку з закриттяфм провадження, цивільні позови були залишені без розгляду. Згідно положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї справи. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21, стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункти 17, 18, 26, 28; № у ЄДРСР 73469624), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (№ у ЄДРСР 82997465)). Позивачем наведений детальний розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3 % річних за період з січня 2008 року по травень 2023 року. Перевіривши наведений розрахунок, який не спростований відповідачем, суд погоджується з ним, вважає, що розрахунок проведений з дотриманням вимог законодавства і з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 2849774,93 грн. та 3 % річних у розмірі 252920,20 грн. Отже, на підставі викладеного, та досліджених в сукупності доказів, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 15140,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved