Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 83\~518,57 грн. за кредитним договором №б\\н від 27.03.2013 року та судові витрати. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який є зобов`язаною особою за кредитним договором №б\\н від 27.03.2013 року, та помер [INFO] . На виконання вимог ст.1281 ЦКУ позивачем направлялась претензія кредитора до нотаріуса, який повідомив, що спадкоємцем померлого є [PERSON] . 03.10.2024 року до спадкоємців позичальника направлялась претензія, за якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Кредитні відносини між померлим [PERSON] та банком Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» оформлені відповідно до поданої [PERSON] заяви, згідно із Умовами та правилами надання банківських послуг, шляхом відкриття кредитного рахунку та видачі кредитної карти із встановленим кредитним лімітом. Наявність відносин зобов`язального характеру підтверджено випискою по банківському рахунку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту 67\~000 грн. [PERSON] допустив прострочку виконання кредитного зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 83518,57 грн., що стало передумовою підготовки звернення до суду. Представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволені. Зауважила про своєчасність звернення з претензією кредитора, відсутність факту порушення строків позовної давності, у зв`язку з їх зупиненням внаслідок карантину, введення воєнного стану. Відповідач подав письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволені позову. В судовому засіданні представник відповідач заперечив позов, вказав на несвоєчасність звернення позивача з позовом, з вимогою до спадкоємця, просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. За змістом\~ст. 5 ЦПК України\~застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб. Кредиторові\~спадкодавця належить\~пред`явити свої\~вимоги до\~спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги.(ст.1281ЦКУ). Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.(ст.1282 ЦКУ). Відповідно до вимог\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України).\~\~Початок перебігу позовної давності визначається у\~статті 261 ЦК України. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. Отже, у разі смерті фізичної особи, обов`язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, частина четверта\~статті 1281 ЦК України\~визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені\~статтею 1281 ЦК України\~строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, Справа N 522/407/15-ц) Пунктами 12,19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), воєнного стану до 3.09.2025 року зупиняються перебіг строків позовної давності. Спадкування не перериває та не поновлює позовної давності, спадкуванням є лише перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так з 12.03.2020 року по 3.06.2023 року строки позовної давності були продовжені на період дії карантину, пов`язаного з пандемією COVID-19.\~ З 24.02.2024 року по 03.09.2025 року з моменту введення воєнного стану перебіг строків позовної давності спочатку продовжувався, а потім був зупинений відповідно до змін у Цивільному кодексі.\~ Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Відповідно до ч.ч.1, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач є спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON] [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Зокрема, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 8.10.2021 року [PERSON] отримала у спадщину житловий будинок вартістю 1290 804,70 грн. після смерті [PERSON] . На виконання вимог ст.1281 ЦКУ позивачем направлялась претензія кредитора до нотаріуса 06.08.2021 року(отримана 25.09.2021). Позивач просив включити кредиторські вимоги до спадкової маси, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості.. 08.10.2021 року Приватним нотаріусом Грицою Лілією Миколаївною повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO] до спадкоємців позичальника направлялась претензія, за якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. 26.12.2024 року позивач звернувся з позовом до суду. Кредитні відносини між померлим [PERSON] та банком Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» оформлені відповідно до поданої [PERSON] заяви б\\н від 27.03.2013 р., згідно із Умовами та правилами надання банківських послуг, шляхом відкриття кредитного рахунку та видачі кредитної карти із встановленим кредитним лімітом. Наявність відносин зобов`язального характеру підтверджено випискою по банківському рахунку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту 67\~000 грн. [PERSON] допустив прострочку виконання кредитного зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 83518,57 грн. Банк своєчасно звернувся з претензією кредитора в порядку передбаченому ст.1281 ЦКУ та не порушив строк позовної давності при зверненні до суду, зважаючи на строки зупинення позовної давності встановлені законодавчо. Підстави для відмови в задоволені позову відсутні. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в порядку встановленому ст.141 ЦПК. На підставі викладеного та

Outcome: approved