Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

07 серпня 2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Приліпко Ірина Леонідівна, звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпр із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 27 квітня 2018 року було укладено шлюб, який зареєстровано Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 89. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Станом на сьогодення, повністю відсутнє спілкування між позивачем та відповідачем, в їх сім`ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові та взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Сімейні шлюбні відносини між подружжям були фактично остаточно припиненні у січні 2024 року. У зв`язку з чим, подальше збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін, примирення теж, а їх шлюбно-сімейні відносини фактично припиненні та спільне господарство не ведеться. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року, справу передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 14 серпня 2025 року, було відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. 09 вересня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 16 вересня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій він позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб, та проводити судове засідання без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] від 29 липня 2025 року, 27 квітня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 27 квітня 2018 року за актовим записом № 89. Після державної реєстрації прізвище дружино змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом запису актів громадянського стану Дессау-Росслау № G476/2023 від 20 липня 2023 року. Як встановлено, сторони однією сім`єю не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Таким чином, до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. У відповідності до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, враховуючи що відповідачем було подано заяву про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вирішує стягнути з відповідача 605,60 грн. судового збору на користь позивача. А другу частину судового збору відшкодувати позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved