Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Заходами електронного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором ( угода щодо кредитування) від 12.04.2016 №200501891 у розмірі 52345,70 гривень, до суду звернувся ТОВ «Діджи Фінанс». Позов обґрунтовує тим, що 12.04.2016 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено кредитний договір № 200501891, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 12843,36 гривень, з встановленим строком користування з 12.04.2016 по 12.04.2018, відповідач в свою чергу зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений договором строк та сплатити відсотки за його користування. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 12.04.2016 №200501891 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Станом на теперішній час, вказане грошове зобов`язання є невиконаним, позичальник ухиляється від повернення залишку кредитних коштів на шкоду кредитору. У зв`язку з вказаним, та порушенням позичальником умов кредитного договору з повернення кредитних коштів позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити, стягнувши з відповідача в судовому порядку заборгованість за договором у розмірі 52345,70 гривень, з яких заборгованість саме за кредитним договором 33412,04 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 3009,83 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 15923,83 грн.. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 16.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. В позові міститься вимога позивача щодо можливості розгляду справи за відсутністю представника позивача. Заходами електронного суду, діючи в інтересах відповідача [PERSON] , як її представник, адвокат Дігуляр В.В., надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові ТОВ « Діджи Фінанс», оскільки відповідачем виконані умови кредитного договору №200501891 від 12.04.2016. Також представник відповідача адвокат Дігуляр В.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності, в кій зазначив, що категорично проти задоволення позову, просить у позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 525,527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст.615,625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак суд критично ставиться до викладеного позивачем у позові, оскільки рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13.09.2021 року у справі №947/2514/21 визнано припиненими зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №200501891 від 12.06.2016, укладеним з ПАТ « Банк Михайлівський» у зв`язку з їх виконанням, проведеним належним чином, з тексту якого вбачається, що [PERSON] листом ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» ( набув право вимоги за кредитним договором №200501891 від 12.06.2016 на підставі договору про відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020) повідомлено щодо повного погашення [PERSON] заборгованості за договором № 200501891 від 12.06.2016, внаслідок чого він закритий. Отже [PERSON] належним чином виконала свої зобов`язання перед кредитором, що згідно з ст. 599 ЦПК України свідчить про припинення зобов`язання за кредитним договором його виконанням. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 13.09.2021 у справі №947/2514/21 набрало законної сили 19.10.2021 року. Так згідно умов частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed