Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , Військової частини [NUMBER] , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання у Державному Університеті «Київський авіаційний інститут». У зв`язку з навчанням на денній формі вона не має можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе. Відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] під час виконання бойового завдання виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 08.09.2024 року в зоні бойових дій. З урахування того, що відповідачу, як військовослужбовцю, який рахується зниклим безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно до завершення ним навчання та зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та перераховувати щомісячно 1/4 частини від грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] на користь його дочки [PERSON] аліменти. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивач в судове засідання не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Військова частина [NUMBER] про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи без участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 20.09.2006 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що 20.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис №827. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 08.02.2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 08.02.2019 року, актовий запис №31. Прізвище чоловіка та дружити після реєстрації шлюбу - [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідок №3010/5002667745 та №3010/5002667764 від 24.03.2023 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, та мають фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення начальника [INFO] №№02/14189 від 12.09.2024 року встановлено, що солдат [PERSON] , [INFO] номер обслуги 3 відділу гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , призваний за мобілізацією та прийнятий на військову службу 18.01.2023 року, відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 08.09.2024 року поблизу населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області. Згідно договору про навчання у Національному авіаційному університеті №000000002354 від 10.08.2023 року, вартість послуги за період навчання становить 112000 гривень, вартість платної освітньої послуги за кожний рік навчання становить 28000 грн. Відповідно до довідки №10.01/117 від 11.07.2025 року виданої Державним університетом «Київський авіаційний інститут» встановлено, що [PERSON] переведена на 3-й курс денної форми навчання на договірній основі факультету архітектури, будівництва та дизайну Державного некомерційного підприємства Державний університет «Київський авіаційний інститут» IV (четвертого) рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Згідно довідки з автоматичної системи Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 09.07.2025 року встановлено, що [PERSON] за звітний період 2024 року отримала 27809 грн. 52 коп. суми заробітку для нарахування пенсії, за 2025 рік - 26534 грн. 85 коп. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Зі змісту ст. 199 Сімейного кодексу (надалі СК України), вбачається якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не працює що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням повнолітній дитині має надавати не тільки матір, а й батько. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що згідно повідомлення начальника [INFO] №02/14189 від 12.09.2024 року солдат [PERSON] , [INFO] зник безвісти 08.09.2024 року поблизу населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області, при цьому позивач в обгрунтування позовної заяви вказує, що набуття відповідачем статусу особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, утримувати повнолітню дочку. Суд звертає увагу, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Отже, враховуючи те, що донька відповідача є повнолітньою, однак продовжує навчання в Державному університеті «Київський авіаційний інститут», потребує матеріальної допомоги, а за відповідачем, як за військовослужбовцем, який рахується зниклим безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів у зв`язку з її навчанням є обґрунтованою та також, що підлягає задоволенню у заявленому нею розмірі. При цьому, ч 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, з огляду на те, що позов був поданий через підсистему «Електронний суд» 11.07.2025 року, суд доходить висновку, що стягнення аліментів слід почати саме з 11.07.2025 року. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини [NUMBER] нарахувати та перераховувати щомісячно 1/4 частини від грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] на користь його дочки [PERSON] аліментів. Суд звертає увагу на те, що підставою для вчиненні дій щодо нарахування та перераховування щомісячно 1/4 частини від грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] на користь його доньки [PERSON] аліментів є рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, позовна вимога звернута до Військової частини [NUMBER] є необгрунтованою, оскільки вона є способом виконання судового рішення про стягнення аліментів. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач підтвердила належними та допустимим доказами, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява в частині стягнення аліментів з [PERSON] з 11.07.2025 року до досягненню [PERSON] двадцяти трьох років є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial