Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1276 га, кадастровий номер 0722883700:03:001:6476 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку площею 0,0106 га кадастровий номер 0722883700:03:001:6475 для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці. Зазначає, що вона зареєструвала право власності на 1/3 частку належного їй майна, що підтверджується відповідними реєстрами речових прав на нерухоме майно. Добровільно між сторонами не досягнуто згоди щодо виділу в натурі частки, яка їй належить у спірному майні, через що остання змушена завертатися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просить суд виділити їй в натурі у власність частку із майна, що є спільною частковою власністю, а саме частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з 1-6 кімнати площею 20,6 кв.м., гараж В-1. Ухвалою судді від 25.11.2024 позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали позивачем усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк. Ухвалою судді від 26.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідачі у встановлений строк відзив на позов не подали. 19.12.2024 ухвалою суду призначено у справі оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. Провадження у справі на час її проведення зупинено. Ухвалою суду від 28.07.2025 поновлено провадження у справі. 11.09.2025 закрито підготовче провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2014 сторони успадкували після смерті батька [PERSON] по 1/3 частці земельної ділянки площею 0,1276 га, кадастровий номер 0722883700:03:001:6476 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0,0106 га кадастровий номер 0722883700:03:001:6475 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13). 16.07.2014 [PERSON] зареєструвала право власності на належну їй частку в спадковому майні. Згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2013 сторони успадкували після смерті батька [PERSON] по 1/3 частці в житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 16). 24.09.2013 [PERSON] зареєструвала право власності на належну їй частку в спадковому майні. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. \~ \~ \~ \~Згідно з висновком № 469-Е, № 470-Е, № 471-Е, № 472-Е від 16.06.2025 поділ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] виходячи з часток співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному є технічно можливий. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на час проведення експертизи 817244,00 грн. \~ \~ \~ \~Стороною відповідачів не запропоновано інших варіантів поділу житлового будинку. \~ \~ \~ \~Зазначеним висновком запропоновано поділити житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , при якому [PERSON] повинна влаштувати добудову до кімнати (1-6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] сплачують [PERSON] (частка якої менша за ідеальну) грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки у розмірі 714,34 грн. кожен. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- 48цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Таким чином судом встановлено, що існує технічна можливість виділення позивачу самостійний і відособлений об`єкт нерухомості на виділ якого вона має право відповідно до норм чинного законодавства. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved