Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

29.05.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 10.06.2006 року уклав шлюб із відповідачкою. Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить їхнім інтересам, оскільки вони припинили шлюбні відносини, їх примирення неможливе. Ухвалою суду від 30.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За клопотанням відповідачки, ухвалою суду від 09.07.2025 року у наданій справі сторонам надано строк для примирення до 09.10.2025 року та зупинено провадження до закінчення такого строку; призначено судовий розгляд без виклику сторін після закінчення строку на примирення на 09.10.2025 року. Ухвалою суду від 09.07.2025 року в задоволенні клопотання відповідачки про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. 06.10.2025 року до суду від відповідачки надійшло клопотання про продовження строку для примирення на 3 місяці, оскільки вона зацікавлена у збережені сім`ї та вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. 08.10.2025 року до суду від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримує в повному обсязі та зазначає, що строк на примирення результатів не дав, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 09.10.2025 року провадження в даній цивільній справі було поновлено. Суд зазначає, що клопотання відповідачки від 06.10.2025 року не було вирішене окремою ухвалою з огляду на те, що розгляд справи було відновлено ухвалою суду від 09.10.2025 року після закінчення першого строку примирення відповідно до ст. 254 ЦПК України. На момент судового розгляду відсутність примирення та остаточне бажання позивача розірвати шлюб підтверджені його заявою. Оскільки після першого строку для примирення позивач однозначно наполягає на розірванні шлюбу, а подальше надання строку примирення не призведе до збереження сім`ї та буде суперечити його волевиявленню, суд вважає вичерпаними всі можливості для примирення. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше продовження строку для примирення є недоцільним і неможливим з огляду на відсутність спільної згоди сторін на продовження таких спроб та однозначну позицію позивача. До початку судового розгляду від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті спору, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області України між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.06.2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.07.2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Наданий час для примирення результату не дав. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Позивачем про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: approved