Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

В квітні 2025 року позивач АТ НВКГ «Зоря» - «Машпроект» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування за період з квітня 2021 року по лютий 2025 року у сумі 27\~968,05 грн. та судовий збір у розмірі 2\~422,40\~грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2019 між Державним підприємством НВКГ «Зоря»-«Машпроект», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Договір № 0110780 з індивідуальним споживачем про надання населенню послуг з постачання теплової енергії. Посилаючись на те, що відповідач порушила встановлені вказаним договором та законодавством України вимоги щодо щомісячної оплати за спожиті комунальні послуги, позивач зазначає, що у період з квітня 2021 року по лютий 2025 року виникла заборгованість з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування перед АТ НВКГ «Зоря» - «Машпроект» у загальній сумі 27\~968,05 грн. (26\~428,51 грн. заборгованість за постачання теплової енергії, 1\~539,54 грн. заборгованість за абонентське обслуговування), та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 06.10.2025 від представника відповідача адвоката Коверга Г.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості в якості співвідповідача [PERSON] . Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] відмовлено. 06.10.2025 на адресу суду від представник відповідача адвоката Коверга Г.В. надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість починаючи з квітня 2021 року, в той же час звернувся із даним позовом до суду 25.04.2025. 06.10.2025 від представника позивача АТ НВКГ «Зоря»-«Машпроект» надійшли заперечення на клопотання про застосування строків позовної давності. В обґрунтування вказував на те, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом АТ\~НВКГ «Зоря»-«Машпроект» не пропущено, оскільки строки позовної давності, передбачені ЦК України, продовжувались на час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України, а також на підставі Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на час дії воєнного стану і до 04.09.2025. В судове засідання представник позивача АТ НВКГ «Зоря»-«Машпроект» не з`явився, від нього 11.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Коверга Г.В. в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», а з 29.02.2024 АТ НВКГ «Зоря»-«Машпроект», є виробником та виконавцем надання послуги з постачання теплової енергії для власників/наймачів квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] . 24.12.2019 між ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та [PERSON] було укладено Договір № 0110780 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] (а.с. 7-10). Відповідно до п. 1.1 Договору № 0110780 виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно о п. 4.5 Договору № 0110780 споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Також 01.11.2021 на офіційному веб-сайті ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» був опублікований Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який був складений згідно з типовим договором, затвердженим постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022. Співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] були проінформовані про опублікування такого договору. Відповідно до п. 51 цього договору він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше 30 днів з моменту опублікування та діє протягом одного року з дати набрання ним чинності. Договір вважається укладеним з 02.12.2021. Фактом приєднання споживача до умов договору, зокрема є факт отримання послуги. На підставі п. 52 Індивідуального договору строї його дії продовжено на черговий однорічний строк до 02.12.2025. Отже з грудня 2021 року по лютий 2025 року відповідачу надавались послуги з постачання теплової енергії на умовах, визначених Індивідуальним договором. Відповідно до п. 34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Індивідуального договору). У відповідності до розрахунку АТ НВКГ «Зоря»-«Машпроект» заборгованість [PERSON] з оплати за спожиті послуги постачання теплової енергії за період з квітня 2021 року по лютий 2025 року становить 27\~968,05 грн., з яких 26\~428,51 грн. заборгованість за постачання теплової енергії, 1\~539,54 грн. заборгованість за абонентське обслуговування (а.с. 19). Листом від 13.10.2023 № 03/1-5132 ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» направлялась досудова вимога щодо сплати відповідачем суми заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, який отриманий [PERSON] 17.10.2023 (а.с. 18). Однак станом на день звернення до суду [PERSON] в добровільному порядку борг не погасила. АТ НВКГ «Зоря» - «Машпроект» створено 29.02.2024 в результаті перетворення з ДП\~НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та є правонаступником усіх прав та обов`язків останнього, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~№ 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини другої статті 77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, а відповідач повинна за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, відповідно вона є боржником у зобов`язальних правовідносинах. Разом з тим відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.04.2025 право власності на кімн. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] частина, за іншою особою частина (а.с. 42). Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд;\~власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що відповідачу належить 1/2 частка кімн. 77, [ADDRESS] , до якої надавались послуги з теплопостачання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог відповідно до її частки у спільній частковій власності, а саме зі [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 13\~984,03 грн., з яких: 13\~214,26 грн. заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, 769,77 грн. плата за абонентське обслуговування. При цьому суд не враховує заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивач\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~заборгованість за\~надані послуги\~з теплопостачання,\~яка виникла\~за період з квітня 2021 року по лютий 2025 року. При цьому з позовом до суду АТ НВКГ «Зоря»-«Машпроект» звернулось 25.04.2025. Разом з тим судом встановлено, що в 2020 році Постановою Кабінету Міністрів України впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. В той\~же час\~24.02.2022,\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказаний пункт в частині зупинення перебігу строку позовної давності втратив свою чинність 04.09.2025. З огляду на викладене, посилання відповідача [PERSON] на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду, не відповідають положенням діючого законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial