Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

позивач [PERSON] 16.05.2025 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був укладений та зареєстрований 25.01.2020 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №7. В обґрунтування позову зазначає, що 25.01.2020 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] .. Через непорозуміння, шлюбні стосунки між ними припинено, що зумовило причину остаточного розладу та фактичного припинення сімейних відносин. Зазначає, що у них з відповідачкою існують протилежні погляди на життя і на даний час шлюб носить лише формальний характер, а тому перебування у шлюбі суперечить його поглядам та цінностям. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, тому позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 16.05.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 20.05.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 21.05.2025 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. 12.06.2025 представником відповідачки [PERSON] адвокатом Микушем Д.М., через систему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки зазначив, що позовні вимоги відповідачка не визнає та заперечує з огляду на те, що непорозуміння між сторонами носять не тривалий характер, є мінливими та відповідачка вважає, що їхню сім`ю можна зберегти, що буде відповідати їх сімейним інтересам та інтересам їх спільного малолітнього сина. Вказує, що позивач, відповідачка та їх малолітній син проживають разом за однією адресою. Просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 13.08.2025 провадження у справі зупинено для надання сторонам у справі строку для примирення, терміном один місяць. Ухвалою суду від 01.10.2025 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 10.06.2025, через канцелярію суду, подав заяву, в якій в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2020, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.01.2020 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 7). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 29.01.2020 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 8). Позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позов зазначає, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачкою є неможливим і суперечить його інтересам. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2020 та від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім. Однак на даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини із відповідачкою та вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Щодо незгоди відповідачки [PERSON] з обставинами, наведеними позивачем [PERSON] у позовній заяві, то суд звертає увагу, що доказів можливості збереження шлюбу вона не надала, як і наданий судом термін на примирення не призвів до покращення їх стосунків. Відтак, з огляду на стійке волевиявлення позивача та беручи до уваги наведені вище обставини, в тому числі і те, що надання сторонам терміну для примирення не дало очікуваного результату, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Суд вважає,\~що причини,\~які спонукали\~позивача наполягати\~на розірванні\~шлюбу є\~обґрунтованими і\~подальше спільне\~життя подружжя\~та збереження\~шлюбу суперечило\~б його\~інтересам,\~що має\~істотне значення,\~відтак ураховуючи\~конституційне право\~особи на\~шлюб за\~вільною згодою\~(стаття\~51\~Конституції України), суд дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачки в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідачки підлягають стягненню в користь позивача 1211, 20 грн. судового збору.

Outcome: approved