Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі - позивач) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 02.05.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 30.05.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої позивач просить залишити без розгляду вимогу про стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою Іванківського районного суду від 02.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 24.07.2025. 24.07.2025 розгляд справи було відкладено на 14.08.2025, у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 14.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.09.2025. 03.09.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 02.10.2025. У судове засідання 02.10.2025 з`явилася представник позивача, яка надала пояснення по суті справи та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції, яка повернулася з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Станом розгляду справи відповідач не цікавилася, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталася. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З наданих доказів встановлено такі факти і обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У матеріалах справи наявний акт проведення рівня безпеки дитини [PERSON] та [PERSON] в якому зазначено, що на момент виявлення [PERSON] був брудний та колотився від холоду. У будинку відсутні будь-які умови для проживання. А також вказано про те, що мати ніяким чином не перешкоджала відібранню дітей, не заперечувала своєї провини. Як вбачається з характеристики, виданої старостою виконавчого комітету Поліської селищної ради, сім`я [PERSON] перебуває на обліку СЖО. Мати належної уваги щодо виховання дітей не приділяє, схильна до вживання спиртними напоями, у будинку не завжди наведений порядок, продукти харчування відсутні. [PERSON] ніде не працює і бажання працювати не має, отримує пенсію на дітей по втраті годувальника. Рішенням виконавчого комітету Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області від 14.04.2025 вирішено відібрати [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та вжити заходів щодо влаштування малолітнього [PERSON] та неповнолітню [PERSON] . Наказом служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради № 04 від 12.04.2025 неповнолітню [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради № 16а від 29.07.2025 неповнолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. За результатами обстеження умов проживання від 12.04.2025 встановлено, що бесіди проведені з відповідачкою не дали жодного результату, зміни в родині не відбулися. Як вбачається з акту про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, 12.04.2025 здійснено негайне відібрання дітей: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до направлення № 06 від 17.04.2025 [PERSON] та [PERSON] було направлено до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Сезенків». Рішенням виконавчого комітету Поліської селищної ради від 14.04.2025 № 31 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] . Як вбачається з тексту висновку, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] , є матір`ю по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько дітей помер. 14.04.2025 виконавчим комітетом Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області прийнято рішення про негайне відібрання у громадянки [PERSON] , 1978 року народження малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та влаштовано до КОЦСПРД «Сезенків», що знаходиться за адресою с. Сезенків, Броварський район, Київська область. У період з 2023 року по теперішній час, громадянка [PERSON] не реагує на неодноразові попередження щодо вилучення та неналежного виконання батьківських обов?язків. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності щодо невиконання батьківських обов`язків. Виходячи з вищезазначеного, встановлено, що [PERSON] усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, виявляє байдужість та безвідповідальність, участі у вихованні дітей не бере, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Орган опіки та піклування Поліської селищної ради вважає, що в інтересах охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дітей, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , 1978 року народження, відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] з наступних підстав. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні своїх дітей, не утримує їх, свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання, в результаті дітей було негайно відібрано від матері, а отже у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у виді позбавлення його батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним.

Outcome: approved