Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Зміст позовних вимог: Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2024 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №247264566 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач отримав 5 400 грн строком на 14 днів під 2,5 % на день (912,5 % річних). Грошові кошти були перераховані на картку відповідача. ТОВ «Манівео» свої зобов`язання виконало, натомість відповідач умов договору не дотримався. Право вимоги неодноразово відступалося за договорами факторингу: від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» (28.11.2018), далі до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (10.10.2024), а 29.05.2025 - до ТОВ «ФК «Ейс». Згідно з Реєстром боржників від 29.05.2025 підтверджено перехід до позивача права вимоги до відповідача на суму 23 355 грн. Сума заборгованості відповідача становить 23355,00 грн, яка складається з: 5400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17955,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Просили стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції сторін: Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлена двічі належним чином, про що свідчать поштові рекомендовані повідомлення. Про проведення судового засідання відповідач також викликалася до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, через електронну пошту. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявила, правом на подання відзиву не скористалась. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, витребувано докази по справі. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, 25.01.2024 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено кредитний договір № 247264566 . Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором SDJS-7673. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем не був би укладений (а.с.10-22, 27, 45-48). Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 5400.00 грн., строком на 14 днів, зі сплатою процентів в розмірі 2,50 % в день за користування кредитом. Відповідно до п. 8.5.1 Договору за період від дати видачі першого Траншу до 08.02.2024 р. (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за процентною ставкою 2,50 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 912,50 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних (далі - Дисконтна процентна ставка); 8.5.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 08.02.2024 р. розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за ставкою 2,50 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 912,50 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, (далі - Індивідуальна процента ставка). Після закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Кредитодавець залишає за собою право на свій розсуд надати Позичальнику знижку на загальну вартість Кредиту, в порядку описаному в пункті 8.5. Договору, навіть за умови, якщо Позичальник не здійснить повне дострокове погашення Кредиту протягом Дисконтного періоду кредитування. 25.01.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було перераховано грошові кошти у розмірі 5400,00 грн на банківську карту № [NUMBER] Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору (а.с.9, 28 ). Відсоткова ставка по кредиту становить 2,50 % в день. Кінцева дата повернення кредиту 24.02.2029 рік. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу (а.с. 53-68). 10.10.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 10/1021-01 (а.с. 69-76). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (а.с.77-89). Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 69 156,80 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу (звор. бік а.с.81). Розрахунки заборгованості, підготовлені Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у Первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості відповідача становить 23355,00 грн, яка складається з: 5400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17955,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. ( а.с.24-26). З наданої суду довідки «Універсал Банк» від 24.06.2025 року встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту №[NUMBER] . 25.01.2024 року о 14:20:52 на платіжну карту № [NUMBER] надійшов платіж у розмірі 5400,00 гривень. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером за картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Додатково направляємо виписку по рахунку № [NUMBER] за період 25.01.2024- 25.01.2024р, яка містить зарахування на суму 5400,00 гривень (а.с.127-129). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі досліджених у справі доказів, суд робить висновок, що 25.04.2024 [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента і визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитний договір, чим погодив його умови. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Матеріали справи містять відомості, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) та проценти у повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Аналіз матеріалів справи також свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про підтвердження наявної у відповідача заборгованості за договором № 247264566 від 25.01.2024 в сумі 5400,00 грн за тілом кредиту. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором, суд зазначає таке. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору. За договором кредитної лінії № 247264566 від 25.01.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 17955,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 25.01.2024 до 06.06.2024 із врахуванням процентної ставки 2,5 % в день. Проте, позивачем не враховані такі положення законодавства. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 21.04.2024 - 2,5 %, з 22.04.2024 по 19.08.2024 - 1,5 %, а з 20.08.2024 - 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг. Перевіряючи наданий позивачем розрахунок суд встановив, що сума заборгованості за кредитним договором за нарахованими відсотками за період з 25.01.2024 по 21.04.2024 року становить 11745,00 грн (5400х2,5%х87). Розмір процентної ставки за цей період узгоджується з вимогами закону та не перевищує граничних значень, установлених законодавством. Це підтверджується поданим до матеріалів справи розрахунком, з яким суд погоджується. Разом з тим, з 22.04.2024 до 06.06.2024 позивач нарахував проценти в розмірі 2,5 % денної процентної ставки. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 2,5% в день з 22.04.2024 до 24.02.2029, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. За підрахунками суду, сума заборгованості за процентами в період з 22.04.2025 по 06.06.2024 року становить 3726,00 грн (5400х1,5%х46). За матеріалами справи у період кредитування відповідачем не здійснювались оплати, спрямовані на оплату тіла кредиту та процентів за користування грошовими коштами. Відповідачем не надані докази на підтвердження оплат за кредитним договором. За підрахунками суду загальна сума нарахованих відсотків за період з 25.01.2024 по 06.06.2024 року становить 15471,00 грн ( 11745,00+ 3726,00). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про підтвердження наявної у відповідача заборгованості за договором № 247264566 від 25.01.2024 в сумі 15471,00 грн за процентами за користування грошовими коштами. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» заборгованість за договором надання позики, в загальній сумі 20871 гривень, яка складається з 5400 гривень - заборгованість по тілу кредиту та 15471 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, нарахованими за період з 25.01.2024 по 06.06.2024. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2164,76 грн. (2422,40х20871/23355). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, то суд вказує на таке. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., суду надано договір про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року; Додаткову Угоду № 25770779155 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025). Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4468,21 грн ( 5000,00 х 20871 / 23355). Отже, з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2164,76 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 4468,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial