Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Як на підставу для задоволення посилається на те, що його дядько (рідний брат матері) внаслідок тривалої хвороби страждає хронічним психічним захворюванням та є особою з інвалідністю 1 (першої) групи «Б» з дитинства. Зазначає, що [PERSON] встановлено діагноз - розумова відсталість важка, тобто значне порушення поведінки, яке вимагає догляду та лікування. [PERSON] потребує постійної опіки та стороннього догляду, оскільки за станом свого здоров`я не здатний адекватно оцінювати та розуміти значення своїх дій. Позаяк, заявник є близькою особою [PERSON] , інших близьких родичів, які могли б також доглядати його не має, батьки померли, дітей та жінки в нього ніколи і не було, а його рідна сестра за станом свого здоров`я не здатна надавати соціальні послуги, бути опікуном, тому вважає, що він здатен забезпечити йому належний догляд та гідні умови проживання. Тому, для можливості законно та належно представляти інтереси [PERSON] змушений звернутися до суду із такою заявою. Ухвалою від 29.01.2025 року вказану заяву було залишено без руху та надано для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали. 03.02.2025 року від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 06.02.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Судове засідання призначено на 25.02.2025 року. 24.02.2025 року від заінтересованої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що тягар з отримання подання органу опіки та піклування покладається саме на особу, яка виявила бажання стати опікуном та передбачає обов`язок звернення до уповноваженого органу з відповідною заявою та пакетом документів, що вимагається. Ухвалою суду від 25.02.2025 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 28.04.2025 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 149 від 09.04.2025 року. Ухвалою від 29.04.2025 року провадження у справі поновлено. Судове засідання призначено на 15.05.2025 року та відкладено на 17.06.2025 року, на 17.07.2025 року, на 09.09.2025 року, на 19.09.2025 року та на 02.10.2025 року. 12.08.2025 року від заінтересованої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшло подання органу опіки та піклування. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник, адвокат Сабов І.І., заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до висновку експерта його участь в судовому засіданні недоцільна, з урахуванням його психічного стану. Представник заінтересованої особи, адвокат Пензеник В.І., в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним братом матері заявника [PERSON] (дядьком по материній лінії), що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.08.1967 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.02.1970 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.05.1991 року. Судом також встановлено, що батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] померли, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.12.2024 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2020 року. Згідно з довідкою ЛКК № 138/1 від 26.12.2024 року сестра [PERSON] [PERSON] за станом здоров`я не здатна надавати соціальні послуги. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 536184 від 11.11.2011 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І групи «Б» безтерміново, інвалід дитинства, потребує частково сторонньої допомоги. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 22.01.2025 року [PERSON] , [INFO] , поставлено діагноз розумова відсталість важка, значне порушення поведінки, що вимагає догляду і лікування. Згідно з випискою з амбулаторної карти № 12 хворого [PERSON] , останній на «Д» обліку в МПНД з 1983 року, хворіє з раннього дитинства. Діагноз : олігофренія в ст. вираженої імбецильності, з недорозвитком функції, поведінковими порушеннями внаслідок перенесеного ДЦП. Потребує часткового стороннього догляду. З пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 1967 року народження, є особою з інвалідністю І групи з дитинства. Важка розумова відсталість та потреба стороннього догляду підтверджується також численними довідками № 2167 від 02.05.2019 року, № 5072 від 01.11.2019 року, № 2684 від 28.05.2020 року, № 5001 від 27.11.2020 року, № 1955 від 31.05.2021 року, № 4614 від 29.11.2021 року, № 2737 від 05.07.2022 року, № 23 від 03.01.2023 року, № 2698 від 29.06.2023 року, № 5410 від 29.12.2023 року, № 2651 від 28.06.2024 року, наявними в амбулаторній картці хворого. Так, Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її ст. 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Людина самостійно, як господар свого життя, вирішує в які правовідносини вступати, які набувати права та створювати обов`язки. Саме ці властивості характеризують наявність у особи правосуб`єктності. Правосуб`єктність фізичної особи включає такі складові: правоздатність, дієздатність, деліктоздатність. Правоздатність фізичної особи виникає з моменту народження і припиняється зі смертю. Відмінно від дієздатності, правоздатність особи не може бути обмежена, чи взагалі, позбавлена. Вік і психічний стан особи не впливають на її правоздатність. Для того, щоб правоздатний громадянин міг своїми власними діями використати, реалізувати свої права і обов`язки, він повинен розуміти значення своїх дій та бути спроможним керувати ними. Повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними людина може тільки по досягненні певного віку і якщо вона не має хвороб, які позбавляють її даної можливості. Внаслідок цього в законодавстві встановлена така юридична властивість для громадян, як дієздатність. Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Як встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 149 від 09.04.2025 року, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості (нерізко вираженої імбецильності) з вираженим недорозвитком мови, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновок судово-психіатричного експерта є повним і чітким, не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні медичної документації, матеріалів цивільної справи, амбулаторному дослідженню психічного стану [PERSON] , [INFO] , та не суперечить наявним у справі доказам. Враховуючи висновок експерта, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, оскільки останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до Правил опіки та піклування опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування (п. 1.7 Правил опіки та піклування). Пунктом 3.1 Правил опіки та піклування передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (ч. 1 ст. 67 ЦК України). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. За наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23.11.2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28.02.2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24.07.2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24). Так, у поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 22.07.2025 року висловлено пропозицію про доцільність призначення опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його недієздатним, заявника [PERSON] . При цьому у поданні також зазначено, що після смерті матері [PERSON] ним постійно опікується заявник [PERSON] . Судом також встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, будинок, в якому проживає [PERSON] , належить на праві приватної власності заявнику [PERSON] . Відповідно до довідки № 11653/0/99-25 від 30.05.2025 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані заявник [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з характеристики на [PERSON] , виданої головою ЖБК «Троянда» від 04.01.2025 року, останній характеризується як спокійна, врівноважена людина. Скарг від сусідів про конфліктні ситуації не поступало. Також, з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» встановлено, що [PERSON] не притягався до кримінальної відповідальності, немає незнятої чи непогашеної судимості та не перебуває у розшуку. У підсумку судом встановлено, що [PERSON] є фізично і морально здатним забезпечити належний догляд та необхідні умови для проживання підопічного, що підтверджується відсутністю судимостей та позитивною характеристикою, наявністю майна. З врахуванням родинних відносин заявника та його дядька, особистих стосунків між ними, можливості заявника виконувати обов`язки опікуна, відсутністю інших осіб, які могли б виконувати відповідні обов`язки опікуна, слід встановити над [PERSON] , [INFO] , опіку та призначити йому опікуна заявника [PERSON] . За таких обставин у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості (нерізко вираженої імбецильності) з вираженим недорозвитком мови, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, отже вимоги заявника про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення на ним опіки та призначення опікуна підлягають задоволенню. Згідно з приписами ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved