Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

19 червня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 514366676 від 26.03.2023 в сумі 30967,20 грн, судовий збір в розмірі 2422,40грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 514366676, який було підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV7QJ45. Згідно з умовами кредитного договору позичальник отримав кредит у розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний був сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 231 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 31.07.2024\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~ФК «Онлайн\~Фінанс» укладено\~Договір факторингу\~№ 31/0724-01,\~відповідно до\~умов якого\~до \~ТОВ ФК\~«Онлайн Фінанс»\~ перейшло\~право грошової\~вимоги до\~боржників зазначених\~у реєстрах\~прав вимоги.Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01, ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача. 29.05.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників б/н до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30967,20 грн. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язанні та станом на день звернення з позовом до суду, заборгованість за кредитним договором становить 30967,20 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 24967,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 514366676 від 26.03.2023 в сумі 30967,20 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 09:00 год 23.07.2025, на 10.30 год 21.08.2025 та на 15:00 год 01.10.2025 повернулися до суду не вручені з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 514366676 (далі Договір № 514366676), який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV7QJ45. Згідно з умовами договору позичальник отримав кредит у розмірі 6000,00 грн (п.2.1.). Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту позичальником, а саме до 25.04.2023 (п.7.1.) Дисконтний період користування складає 30 дів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1). Згідно п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. На період строку визначеного в п. 7.1 Договору проценти нараховуються за процентною ставкою 748,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.3.1.), за умови продовження дисконтного періоду на умовах п. 3.2 Договору, проценти нараховуються за процентною ставкою 747,34 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.8.3.2.). Після закінчення\~Дисконтного періоду\~кредитування проценти\~нараховуються за\~процентною ставкою\~1087,70\~(одна\~тисяча вісімдесят\~сім цілих\~сім десятих)\~відсотків річних,\~що на\~день укладення\~Договору становить\~2,98\~відсотків в\~день від\~суми залишку\~Кредиту,\~що знаходиться\~у Позичальника\~за кожний\~день користування\~ним (п.8.4.).Сторони\~погодили,\~що встановлений\~в п.3.1\~Договору строк\~дисконтного періоду\~може бути\~продовжено позичальником,\~шляхом здійснення\~протягом Дисконтного\~та пільгового\~періоду оплати\~всіх фактично\~нарахованих процентів\~(п.3.2) (а.с.41 - 51). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з Платіжного доручення від 26.03.2023, платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримувачу [PERSON] на картку № [NUMBER] було перераховано кошти в сумі 6000,00 грн згідно договору № 514366676 від 26.03.2023 (а.с.19). Згідно листа АТ «Універсал Банк» банківську картку [NUMBER] було емітовано на ім`я [PERSON] . За період з 26.03.2023 по 31.03.2023 було зараховано кошти в сумі 6000,00 грн (а.с.120). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги (а.с.78-81). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 231 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 514366676 від 26.03.2023 на загальну суму 15948,00 грн (а.с. 75-76). 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги (а.с.69-72). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01, ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 514366676 від 26.03.2023 на загальну суму 30967,20 грн (а.с.67-68). 29.05.2025\~між ТОВ\~ФК «Онлайн\~Фінанс» та\~ТОВ «ФК«ЕЙС» було укладено\~Договір факторингу\~№ 29/05/25-Е,\~відповідно до\~умов якого\~позивач ТОВ\~«ФК«ЕЙС» отримав право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників (а.с.61-64). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право до відповідача за Договором кредитної лінії № 514366676 від 26.03.2023 на загальну суму 30967,20 грн (а.с.59-60). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором № 514366676 від 26.03.2023 перейшло до\~ТОВ «ФК«ЕЙС» на підставі договорів факторингу. Як вбачається з Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 514366676 від 26.03.2023, заборгованість [PERSON] за договором становить 30967,20 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 24967,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.11). Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 6000,00 грн зобов`язання з їх повернення не виконала, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн - суми заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну\~вимогу в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача 24967,20\~грн суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст.1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). Судом встановлено, що відповідач отримав від первісного кредитора кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. Згідно умов кредитного договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів, а саме до 25.04.2023, Дисконтний період користування складає 30 дів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1). Згідно п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. На період строку визначеного в п. 7.1 Договору проценти нараховуються за процентною ставкою 748,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.3.1.), за умови продовження дисконтного періоду на умовах п. 3.2 Договору, проценти нараховуються за процентною ставкою 747,34 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.8.3.2.). Після закінчення\~Дисконтного періоду\~кредитування проценти\~нараховуються за\~процентною ставкою\~1087,70\~(одна\~тисяча вісімдесят\~сім цілих\~сім десятих)\~відсотків річних,\~що на\~день укладення\~Договору становить\~2,98\~відсотків в\~день від\~суми залишку\~Кредиту,\~що знаходиться\~у Позичальника\~за кожний\~день користування\~ним (п.8.4.).Сторони погодили, що встановлений в п.3.1 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів (п.3.2). Таким чином, сторони погодили строк кредитної лінії, який становить 30 днів. Разом з тим, п 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Суд констатує, що вказаним пунктом договору не визначено читку дату закінчення кредитного договору. Суд зазначає, що термін дії кредитного договору є його істотною умовою.\~Термін дії кредитного договору вказує на період, протягом якого позичальник зобов`язаний повернути кредит, а кредитор має право вимагати його повернення.\~ Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відсотки за договором підлягають стягненню у визначений п. 7.1. договору строк, а саме 30 днів з моменту укладення кредитного договору. Тобто, аналізуючи умови кредитного договору, судом встановлено, що ним визначено строк кредитування, який становить 30 дні та який є Дисконтним періодом. Для продовження дисконтного періоду, позичальник, повинен здійснити оплату всіх фактично нарахованих процентів. З наданих суду доказів, не вбачається, що позичальник здійснив дії передбачені п. 3.1. Договору, тому строк Дисконтного періоду закінчився, а отже відсотки повинні нараховуватися за Базовою процентною ставкою в розмірі 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Так, за підрахунками суду, розмір відсотків протягом строку дії кредитного договору, а саме 30 днів, виходячи з розміру процентної 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним становить: 5364,00 грн (6000,00 (тіло кредиту)х2,98% = 178,80 грн (відсотки в день) х 30 днів). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі та за період встановлені кредитним договором в сумі 5364,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 30964,20 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 11364,00 грн, що становить 36,96 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40\~грн,\~отже з\~відповідача на\~користь позивача\~ підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~в розмірі\~895,31 грн, що складає 36,96 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Тараненко А.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн (а.с.52-55). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 2587,20 грн, що складає 36,96 % від 7000,00 грн.

Outcome: partial