Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

У серпні 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» 11 листопада 2023 року було укладено договір позики № 6449538. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, тому сторони узгодили розмір кредиту, строк та умови кредитування. 11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 10 квітня 2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33404,80 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 10400,00 грн та процентами 23004,80 грн. Також 31 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 76171232. Договір позики підписано електронним підписом позичальника. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті\~www.mycredit.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 27 від 19 липня 2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16226,60 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4500,00 грн та відсотками 11726,60 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представниця позивача просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконав. 08 серпня 2025 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області постановлено передати на розгляд за підсудністю дану справу до Решетилівського районного суду Полтавської області. 27 серпня 2025 року справа надійшла до Решетилівського районного суду Полтавської області та була розподілена судді Зіненку Ю.В. Ухвалою судді від 29 серпня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 03 жовтня 2025 року. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 79, 80, 83). У позовній заяві представник позивача просив справу слухати без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 1-6). Причини неявки відповідача невідомі, відзиву, заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду від [PERSON] не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 11 листопада 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 6449538 (далі Договір 1) (а.с. 7-11). Договір підписано відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора d27650. Згідно з пунктом 2.1. Договору 1 позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні (пункт 2.2. Договору). Пунктом 2.3. Договору 1 передбачені наступні умови. Мета отримання позики придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики 10400,00 грн. Строк позики 80 днів (до 30 січня 2024 року). Дата надання позики 11 листопада 2023 року. Дата повернення позики 30 січня 2024 року. Пунктом 2.4. Договору 1 визначені проценті ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка 1,99200%, базова процентна ставка 2,49000%, основна процентна ставка 3,00000%. Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (пункт 2.5. Договору 1). Розділом 9 Договору 1 визначено технологію та порядок укладення договору позики. Так договір позики укладається в ІТС позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вчинення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. Порядок створення та накладення підписів сторонами: направлення позикодавцем одноразового ідентифікатора на контактний номер телефону, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті для підписання договору позики; підписання договору позики позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення його значення у відповідне поле; підписання договору позики уповноваженим представником позикодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. Вищевказаний спосіб укладення, у тому числі підписання, договору позики погоджений сторонами, відповідно договір, укладений у такий спосіб, є чинним та прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цей договір укладено в ІТС позикодавця вебсайт: https://money4you.ua/. Також відповідачем було підписано розрахунок до Договору електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора d27650 та Паспорт позики електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора h20895 (а.с. 12-13, 14-16). Відповідно до листа, виданого 11 липня 2025 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08 липня 2020 року. Згідно із зазначеним договором 11 листопада 2023 року о 12 годині 40 хвилин було успішно перераховано кошти в сумі 10400,00 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 17). Згідно з наданим розрахунком заборгованості за Договором, складеним ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у [PERSON] виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 10400,00 грн та нарахованими процентами 23004,80 грн (а.с. 25). 11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024 (а.с. 18-20). Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІФОЮ» за плату, а ТОВ «МАНІФОЮ» відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «МАНІФОЮ». У подальшому 10 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 11-01/2024 (а.с. 21). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 3 від 10\~квітня 2024\~року (а.с. 22). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «МАНІФОЮ» передало право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] за договором позики № 6449538. Сума заборгованості становить 33404,80 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою позики 10400,00 грн та нарахованими процентами 23004,80 грн (а.с. 24). Також судом установлено, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 76171232 (далі Договір 2) (а.с. 30-32). Договір підписано відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора YErqKa3eYR. Відповідно до пункту 2 Договору 2 сума позики 2200,00 грн, процентна ставка/день 2,5%, строк позики (строк договору) 30 днів. Положеннями пункту 5 Договору 2 передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що позичальник ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею12 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з пунктом 22 Договору 2 цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Також відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового\~ідентифікатора YErqKa3eYR було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (звор. а.с. 32 а.с. 33). У подальшому 01 січня 2024 року було укладено додаткову угоду № 76171232 до Договору 2, якою було узгоджено збільшення суми позики на 2300,00 грн (а.с. 34). Додаткову угоду підписано відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора VyrMeYvCY4. Крім того, відповідачем електронним підписом з допомогою одноразового\~ідентифікатора VyrMeYvCY4 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 35). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у [PERSON] за Договором 2 виникла заборгованість в сумі 16226,60 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4500,00 грн та заборгованості за відсотками 11726,60 грн (а.с. 45-48). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 36-38). Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до пункту 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Також 28.07.2021, 13.06.2022 та 19.07.2024 були підписані додаткові угоди № 2, № 7 та № 31 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 39, 40, 41). Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 27 від 19 липня 2024 року за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 27, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 42). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 27 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] за договором позики № 76171232. Сума заборгованості становить 16226,60 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4500,00 грн та заборгованості за відсотками 11726,60 грн (а.с. 44). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.\~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.\~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Щодо договору позики № 6449538. Факт укладення Договору 1 належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір 1, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Так підписання Договору 1 відповідачем підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, номер паспорта, РНОКПП, адресу місця проживання та телефон. Доказів підписання Договору 1 від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення Договору 1 саме відповідачем. Крім того, належними та достатніми доказами підтверджено факт перерахування коштів за Договором 1 в сумі 10400,00 грн на картку [PERSON] . Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка. Згідно за\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти нараховувалися за узгодженими ставками Договору та у межах строку його дії, що свідчить про правомірність нарахування процентів в сумі 23004,80 грн. З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за Договором 1 також підлягають задоволенню. Щодо договору позики № 76171232 Факт укладення Договору 2 належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір 2, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Так підписання Договору 2 відповідачем підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, номер паспорта, РНОКПП, адресу місця проживання та телефон. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення Договору 2 саме відповідачем. Між тим суд звертає увагу на наступне. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Закон України «Про платіжні послуги»\~визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. Главою 3 цього закону визначено порядок виконання платіжних операцій. Так, статтями 39, 40 даного закону визначено, що положення цієї глави застосовуються до платіжних операцій, що виконуються на території України, у тому числі до тих, що розпочинаються або завершуються на території України. Форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних\~послуг зобов`язаний\~забезпечити фіксування\~в операційно-обліковій\~системі дати\~і часу\~надходження платіжної\~інструкції,\~прийняття її\~до виконання\~(або\~відмови в\~її прийнятті),\~виконання платіжної\~інструкції. Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання. Однак платіжних інструкцій, які б підтверджували перерахування відповідачу кредитних коштів за Договором 2 чи інших належних доказів на підтвердження указаних обставин матеріали справи не містять. Із наведеного слідує, що саме по собі підписання Договору 2 не є підтвердженням перерахування коштів за його умовами та не доводить факту видачі (перерахування) позичальнику кредитних коштів. Щодо самого розміру заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів\~у\~регістрах\~бухгалтерського\~обліку\~та\~податкових\~документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. Тобто банківська виписка про стан рахунку є належним та допустимим доказом. Позивач, у свою чергу, виписку по рахунку відповідача [PERSON] не надав. З цих підстав суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості первісного кредитора, у якому зазначено дату видачі та суму кредиту, не може поза розумним сумнівом доводити указану обставину. Положеннями статті\~83\~ЦПК України\~передбачено,\~що сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до частини четвертої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Однак клопотань про витребування доказів на підтвердження, зокрема факту перерахування коштів відповідачу чи щодо розміру заборгованості за Договором 2 від позивача до суду не надходило. Відповідно до частин першої та другої статті 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правилами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15\~зроблено висновок,\~що у\~справах про\~стягнення кредитної\~заборгованості кредитор\~повинен довести\~виконання ним\~своїх обов`язків\~за кредитним\~договором,\~а саме\~надання грошових\~коштів (кредиту)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~-\~повернення грошових\~коштів у\~розмірі та\~на умовах,\~визначених договором. У той же час доказів на підтвердження виконання кредиторами умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів позивачем надано не було. Зважаючи на викладене та ураховуючи відсутність належних та достатніх доказів отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів за Договором 2, якими зокрема могли бути платіжні інструкції, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики № 76171232 слід відмовити. Отже, позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6449538 в сумі 33404,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 10400,00 грн та процентами 23004,80 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 122856 від 18 липня 2025 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 67). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 69). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 33404,80 грн, тобто 67,31 % від ціни позову, то з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2038,15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial