Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 17.02.2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 20.07.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 199866 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень; дата надання кредиту: 20.07.2021 року; строк кредиту: 24 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8280,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі - 2000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі - 6280,00 грн. Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. На підтвердження виконання Товариством п.1.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 20.07.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 199866 від 20.07.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання (докази направлення додаються). В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити, провести розподіл судових витрат, та стягнути з відповідача на користь позивача 10500грн. витрат на правничу допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити, оскільки вимога позивача щодо стягнення заборгованості у зазначеній сумі є безпідставною та необґрунтованою. Позивачем не надано доказів направлення тексту зазначеного договору в особистий кабінет відповідача та доказів ознайомленням, погодження відповідачем його умов. З наданих позивачем додатків до позивної заяви, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за який така заборгованості була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Не надано позивачем і доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, та доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів. Крім наведеного, відповідач з 30.09.2008 р. по теперішній час проходить військову службу в в/ч [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 199866 про надання фінансового кредиту. Згідно п.п. 1.1, 1.2 Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 24 днів, тобто до 12.08.2021 року. Строк дії договору 24 днів. Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.4 Договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідачем у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Згідно п. 6.1 вказаного Договору, цей Договорі складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Займер» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в сумі 2000,00 грн., що підтверджуються довідкою ТОВ «ПрофітГід». 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Згідно п. 1.2. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників. 12.10.2022 р. між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено Додаткову угоду до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 р. Згідно п.1.1. Договору, сторона-1 та сторона-2 у зв`язку з анулюванням ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), зокрема на надання послуг факторингу, дійшли згоди про: заміну предмету Договору - з послуг факторингу на відступлення права вимоги за кредитними договорами на підставі сг. 512 ЦКУ, в зв`язку з чим всі особливі вимоги, що передбачені в Договорі та пов`язані з відносинами факторингу, не застосовується; заміну зобов`язання Сторони-1, що випливає з Договору у вигляді зобов`язання відступити згідно з умовами факториніу свого права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (наведеного в додатку № 1 до Договору) (надалі іменується "первісне зобов`язання 1") на Нове зобов`язання 1, заміну зобов`язання Сторони -2, що випливає з Договору у вигляді зобов`язання передати гротові кошти в розпорядження Клієнта за плату (надалі іменується "первісне зобов`язання 2") на Нове зобов`язання 2. На виконання Додаткової угоди ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «Займер» 42139,17 грн. відповідно до платіжних інструкцій №3876 від 12.10.2022 р., №3668 від 21.02.2022 р., №3878 від 12.10.2022 р. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 199866 від 20.07.2021 року в сумі 8280 грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6280 грн. - сума заборгованості за відсотками. 14.04.2025 р. «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 199866 від 20.07.2021. Вказані обставини підтверджуються: вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором від 14.04.2025; довідкою про ідентифікацію; випискою з особового рахунка; інформаційною довідкою; договором факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року; довідкою ТОВ «ПрофітГід»; витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року; договором про надання фінансового кредиту № 199866 від 20.07.2021року; додатковою угодою до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 р. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених позовних вимог та перерахування кредитних коштів первісним кредитором, позивачем надано суду виписку з особового рахунку за кредитним договором №199866 та підтвердження ТОВ «ПрофітГід» про здійснення переказу 20.07.2021 р. в сумі 2000 грн. з зазначенням призначенням переказу «видача кредиту №199866» на платіжну картку [NUMBER] . Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин та наданих позивачем доказів на їх підтвердження. Разом з тим, згідно умов кредитного договору № 199866 від 20.07.2021 року, позичальнику надано кредит в сумі 2000 грн., строком на 24 днів, безготівковим шляхом. Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором кредиту № 199866 від 20.07.2021 року позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з 20.07.2021 по 16.04.2025 р. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» З наведеного слідує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту № 199866 від 20.07.2021 р. був погоджений сторонами та становив 24 днів, тобто до 12.08.2021 року. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення суми кредиту, позивачем суду не надано. Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідачки, становить 960 грн. за період з 20.07.2021 р. по 12.08.2021 року, виходячи з розрахунку: 2000 грн. (тіло кредиту) х 2% (відсоткова ставка) х 24 днів (строк кредиту). Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. В свою чергу, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 199866 від 20.07.2021 року. Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідачем до відзиву долученого довідку Державної прикордонної служби України від 23.07.2025 р. №2262, згідно якої [PERSON] перебуває на військовій службі з 30.09.2008 р. до тепер. Разом з тим, ні вказана довідка, ні матеріали справи не містять доказів, що на дату укладення Договору про споживчий кредит 20.07.2021 р., чи в період його виконання, на відповідача поширювалися пільги передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, що у неї відсутній обов`язок сплачувати проценти. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №199866\~від 20.07.2021 року в розмірі 2960 грн., а саме: 2000 грн. заборгованість за сумою кредиту; 960 грн. заборгованість за процентами. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме судовий збір в сумі 866,01 грн. (8280 грн./100 = 82,80; 2960/82,80 = 35,75; 2422,40 / 100 х 35,75= 866,01) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3575\~грн. (10000 / 100 х 35,75 = 3575), які підтвердженні належними доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 р.; Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 р.; актом про отримання правової допомоги від 01.10.2025 р.; платіжною інструкцією №39629 від 01.10.2025 р.; рахунком від 01.10.2025 р. При цьому слід зазначити, що відповідно до Акту про отримання правової допомоги від 01.10.2025р., позивачем включено до витрат на правничу допомогу 500грн. витрат на канцелярські витрати, відправку поштової кореспонденції, які фактично не є витратами на правничу допомогу. У зв`язку із чим, суд прийшов до висновку, що вказані витрати в сумі 500грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як витрати на правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial