Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в подальшому найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 30.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7327060 про надання споживчого кредиту. Згідно кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 17000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору), строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (24.11.2024) вказується в таблиці обчисленні загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало кредит в сумі 17000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору. Згідно п. 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. 30.12.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.07.2024-22.09.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 17000 грн. * 1,99% = 338,3 грн. * 60 календарних днів = 20298 грн. 25.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») (фактор) було укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно умов якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 17000 грн. - тіло кредиту та 31123,60 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 20298,00 грн., а всього 68421,60 грн. Аргументи учасників справи Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження по справі, з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.04.2025 року представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - Городніщева Є.О. звернулася з заявою у якій просить здійснити заміну найменування позивача у цивільній справі з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», яке було змінене на підставі рішення №251124/1 єдиного учасника «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». До заяви додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Представник відповідача [PERSON] - адвокат Василець М.С. подала відзив на позов згідно якого, позивачем в позовній заяві заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за нараховані відсотки за 60 календарних днів в розмірі 20 298,00грн., які були нараховані ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у період 25.04.2024 22.09.2024 в межах строку договору відповідно до наступного: 17 000,00 грн * 1,99% = 338,30 грн. * 60 календарних днів = 20 298,00 грн., однак матеріали справи не містять виписки про рух коштів із зазначенням вказаної суми заборгованості. Витяг реєстру боржників за договором факторингу № 25-07/24-Ф від 25.07.2024 року, також не містить зазначеної суми заборгованості за нараховані відсотки за 60 календарних днів в розмірі 20 298,00 грн. Відтак, вимога про заборгованості за нараховані відсотки за 60 календарних днів в розмірі 20298,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів наявності правових підстав для нарахування і стягнення з відповідача заборгованості за процентами у заявленому до стягнення розмірі. У пункті 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також, Витяг з реєстру боржників не містить підпису та печатки первісного кредитора. Таким чином, розрахунки, надані первісним кредитором, а також витяги з реєстрів договорів факторингу, не є безумовними доказами підтвердження реального розміру заборгованості. Розмір заборгованості за відсотками є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Позивач зазначив, що загальна сума заборгованості за договорами складає 68 421,60 грн., з яких: - 17 000,00 грн. сума заборгованості за кредитом (залишковим тілом); - 51 421,60 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Авентус Україна», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Тому укладення договору перетворюється на непомірний тягар для Відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Підписанням Договору позики, відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»», у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, додані Правила надання грошових коштів у позику, які не містять підпису Відповідача, належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила надання грошових коштів у позику. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які Відповідач не міг оцінити належно. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимгг у повному обсязі. Також, у відзиві представник відповідача [PERSON] - адвокат Василець М.С. просить суд розглянути справу за своєї відсутності та відсутності відповідача. Представником позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - Городнищева Є.О. подано відповідь на відзив, згідно якого з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, Позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Позивачем було подано заяву про зміну назви учасника справи в якій просив здійснити заміну найменування позивача у цивільній справі № 932/1169/25 з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. 30.11.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] (далі Відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 7327060 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту (далі -Кредитний договір) з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A9174»,який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому не має жодних сумнівів в тому, що 30.11.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 7327060 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА (копія додається до позовної заяви). Як Первісний Кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Згідно п. 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 30.12.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.07.2024 - 22.09.2024) в межах строку договору відповідно до наступного (Розрахунок заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» міститься в матеріалах справи) : 17000 грн * 1,99 % = 338,3 грн*60 календарних днів = 20298 грн. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги. Згідно пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 липня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф , згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом 30.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7327060 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом останньої (одноразовий ідентифікатор А9174), відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 17000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів кожні 30 днів. Також відповідач електронним підписом (одноразовий ідентифікатор А9174) підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (одноразовий ідентифікатор А9174). Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7327060 від 30.11.2023 року, станом на 24.07.2024 року заборгованість відповідача становить: 17000,00 грн. основний борг, 31123,60 грн. проценти за стандартною ставкою. 25.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») (фактор) укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 48123,60 грн., з яких: 17000,00 грн. основний борг, 31123,60 проценти за стандартною ставкою. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 7327060 від 30.11.2023 року. Також, відповідно до п. 1.5.2. договору № 7327060 від 30.11.2023 року, позивачем нараховано проценти за за 60 календарних днів (25.07.2024 - 22.09.2024) в межах строку договору відповідно до наступного (Розрахунок заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» міститься в матеріалах справи) : 17000 грн * 1,99 % = 338,3 грн*60 календарних днів = 20298 грн. 25.07.2024 року ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», шляхом направлення листа на електронну пошту відповідача. Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 17000,00 грн. підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 02.08.2024 року за вих. № 653, згідно з яким, 30.11.2023 року перераховано 17000 грн. на картку № [NUMBER] , транзакція № 314771761. Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 01.05.2025 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-250428/74875-БТ, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 30.11.2023 року здійснено переказ коштів на суму 17000,00 UAН. Інформація про платника відсутня (а.с. 123). З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (зокрема) укладеним первісним кредитором у відповідності до Закону України «Про електрону комерцію» з відповідачем [PERSON] в електронній формі кредитного договору та додаткового договору, право вимоги за якими до позивача перейшло на підставі договору факторингу. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не укладала договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Крім того, доказів того, що персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісним кредитором для укладення договору № 7327060 від 30.11.2023 року про надання споживчого кредиту від її імені, відповідачем до суду не надано. Крім цього, не надано доказів, що стороння особа могла скористатись особистими даними паспорта відповідача, доступу до логіна та паролю її особистого кабінету. Матеріали справи містять достатньо доказів, які надані суду, щодо укладення вказаного договору в електронній формі, умови яких позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернула. Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 17000 грн. підтверджуються довідками ТОВ «УПР» про успішне перерахування за допомогою системи LiqPay на платіжну карту [NUMBER] , транзакція № 314771761 30.11.2023 року, тобто в день укладення договору, а також довідками\~АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування 17000 грн. 30.11.2023 року, що відповідає даті укладення договору, на карту, яка емітована на ім`я [PERSON] . Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 7327060 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 17000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів кожні 30 днів. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення\~статті 638 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими\~ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в ходу розгляду справи на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ТОВ «Авентус Україна», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, договору № 7327060 про надання споживчого кредиту від 30.11.2023 року в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позикодавця укласти такий договір у мережі Інтернет на інтернет-ресурсі https://creditplus.ua/ru/documents, як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення ним формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин вищевказаний договір позики за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, та є підставою для виникнення у сторін цього договору прав та обов`язків, передбачених цим договором. Свої договірні зобов`язання позикодавцем виконано в повному обсязі та надано відповідачу позику в обумовленій договором сумі шляхом перерахування на визначений відповідачем банківський рахунок. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, оскільки тіло позики та проценти за його користування у повному розмірі та строки, а також станом на час розгляду справи не повернула. За таких обставин, враховуючи, що в ході розгляду справи також підтверджено укладення між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») (фактор) договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, який за своєю формою та змістом, суб`єктним складом відповідає вимогам законодавства на момент укладення, суд приходить до висновку про дійсність заявленого позивачем факту набуття ним, як новим позикодавцем (кредитором), належних первісному прав вимоги до відповідача за вказаним договором позики. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню, однак частковому шляхом зменшення заявлених до стягнення процентів за користування кредитом з 51421,60 гривень до 31123,60 гривень. Щодо стягнення нарахованих процентів за 60 календарних днів у сумі 20 298 грн., то в цій частині рішення підлягає скасуванню, оскільки договір №7327060 про надання споживчого кредиту містить інформацію лише щодо стандартної процентної ставки, яка становить 1,99%. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування (строку, на який надавалась позика) внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному договорі, або внаслідок реалізації кредитором свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом (позикою) в порядку ч. 2 ст.1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором (договором позики) проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування (строку, на який надається позика). Зазначена вище правова позиція суду узгоджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц, від 04 лютого 2020 року по справі №912/1120/16, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто за період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. При цьому кредитний договір (договір позики) може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем (позикодавцем) й після спливу визначеного кредитним договором (договором позики) строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наведена вище правова позиція знайшла своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17, від 04 лютого 2020 року по справі №912/1120/16, від 25 травня 2021 року по справі №149/1499/18, від 18 січня 2022 року по справі №910/17048/17, а також у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №5017/1987/2012. Таким чином, спираючись на наведені вище правові позиції, враховуючи, що в ході розгляду справи було встановлено, що строк кредитування (строку, на який надавалась позика) сплив ще 24.11.2024 року, докази його пролонгації (продовження) відсутні, а проценти за користування позикою, як вбачається з графіку повернення позики, в заявленому до стягненню розмірі було нараховано в тому числі за період після 24.11.2024 року, тобто поза межами строку кредитування (строку, на який надавалась позика), суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині таких неправомірно нарахованих процентів за користування позикою, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в загальному розмірі 48123,60 гривень, з яких: 17000 гривень сума кредиту, 311213,60 гривень сума процентів за користування кредитом. Щодо судових витрат Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати. Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (70,33 %) понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1703,67 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано: Договір № 26-08/2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року; акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору №26/08-2024 від 26.08.2024 року; ордер на надання правничої допомоги від 21.10.2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак, не надано доказів фактичної оплати вартості виконаних послуг, у виді квитанції про сплату вартості послуг у заявленому розмірі, або платіжного доручення на перерахування обумовлених коштів, а тому витрати на правову допомогу не підлягають стягненню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial