Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач в особі представника - Сімчук Я.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №088577-КС-012 від 06.07.2024 року в загальному розмірі 66 841 грн. та судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 28.01.2025 року було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.04.2025 року від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач звертала увагу суд, що відсутність відомостей у позовній заяві та доданих матеріалах, яким чином остання була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Позивач вказує, що відповідач прийняла пропозицію щодо укладення кредитного договору, однак доданий у виді окремого документу акцепт оферти відповідних відміток не містить. При цьому одноразовий ідентифікатор UA-7808 яким було підписано Договір №088577-КС-012 від 06.07.2024 року від імені позичальника, згідно наданих стороною позивача даних, було направлено на абонентський номер 093-263-81-37 і позивачем не доведено, що даний номер дійсно належав позичальнику на момент укладання кредитного договору. Крім того, саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із банківськими документами та погодження із ними шляхом підписання цифровим підписом через сервіс, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги, оскільки будь-яка дія користувача сервісом фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта.У матеріалах справи немає доказів того, що відповідач отримала екземпляр оригіналу кредитного договору, який був нею підписаний її електронним цифровим підписом.Таким чином, відсутні докази того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, відсутні докази отримання саме нею цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання нею коштів за вказаним кредитним договором.З наданого позивачем Договору про надання кредиту №088577-КС-012 від 06.07.2024 року, розрахунків заборгованості за даним договором слідує, що відповідачу нараховані відсотки за користування кредитними коштами за зниженою процентною ставкою в день у розмірі 1,1%, за стандартною процентною ставкою в день у розмірі 1,5% відповідно до п. 2.4 та 3.2.1 Договору. Водночас, 22.11.2023 року прийнято Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, яким внесені зміни до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» та доповнено п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1% (протягом періоду з 21.08.2024 року по 21.12.2024 року).Відповідач також вважає, що положення Договору про надання кредиту №088577-КС-012 від 06.07.2024 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту у розмірі 2 116,25 грн. суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача. Також звертала увагу суд, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, відсутні докази отримання саме нею цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання нею коштів за вказаним кредитним договором. Окрім цього, відсутні виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки, тому наявні правові підстави для висновку про недоведеність заявлених ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вимог.Представником позивача доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» з ТОВ «Платежі онлайн» суду не надано. На підставі викладеного, сторона відповідача просила суд відмвити позивачу у задоволенні позову. 09.04.2025 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Сторона позивача зазначає, що у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсним Договору про надання кредиту тому, останній повинен виконуватись сторонами у повному обсязі.Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 088577-КС-012 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 088577-КС-012 на загальну суму 4 330 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.Відповідач у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на її думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не була позбавлена можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить суд стягнути з відповідача на користь позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, а тому сторона позивача просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, позивач просить суд витребувати додаткові письмові докази. 17.04.2025 року від сторони відповідача надійшли запереченя щодо витребування письмових доказів. 18.04.2025 року на адресу суду від сторони позивача надійшли додаткові пояснення. Ухвалою суду від 11.06.2025 року клопотаня сторони позивача про витребування письмових доказів було задоволено. 05.08.2025 року та 14.08.2025 року від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на адресу суду надійшла запитувана інформація. В прохальній частині позову сторона позивача заявила клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, поважності причин неявки не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. 06.07.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір 088577-КС-012 про надання кредиту в розмірі 20 000 грн. шляхом обміну електронними повідомленнями, позивачем було направлено відповідачу одноразовий ідентифікатор UA-7808 на особистий номер телефону відповідача. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000 грн. шляхом перерахування на банківську карту відповідача [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів, наданою позивачем, а також, витребуваними доказами з АТ «Універсал Банк», а саме рухом коштів по картці від 30.07.2025 року, так 06.07.2024 року об 21:02 год. зарахована сума в розмірі 20 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 088577-КС-012 [PERSON] на виконання умов договору здійснювала часткову оплату у загальній сумі - 4 330 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 14.01.2025 року відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 66 841 грн., що складається з 20 000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 44 724,75 грн. - сума прострочених платежів по відсотках; 2 116,25 грн. - сума прострочених платежів за комісією. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 67 799,43 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved