Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У липні 2025року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі 6532,07грн. У обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, місце проживання дітей визначено з позивачкою. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.03.2020 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2020. Позивач пред`явила виконавчий лист до виконавчої служби для виконання. Проте згодом, сторони знайшли спільну мову щодо утримання дітей і позивач забрала виконавчий лист з примусового виконання. Згодом відповідач наполягав на офіційній подачі виконавчого листа до примусового виконання, 12.04.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість становить 15085,10грн. Зазначає, що у вересні 2024 у молодшої доньки [PERSON] , виявлено погіршення стану здоровя, в зв`язку з чим проведено діагностику зору, офтальмологом виписано рецепт на окуляри. Також 16.09.2024 [PERSON] проведено обстеження у лікаря невролога, який встановив діагноз неврозоподібний стан, моторні тіки. 30.10.2024 дітям робили щорічне загальне обстеження зі здачею аналізів в лабораторії. 11.12.2024 [PERSON] проведено планову діагностику зору в дитячого офтальмолога. Крім того, протягом грудня 2024 по січень 2025 дітям проводилася лікування зубів у стоматолога. 30.04.2025 [PERSON] проведено чергову планову діагностику зору у дитячого офтальмолога. У зв`язку із хворобами діти потребують додаткових витрат на лікування. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньок та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дітей, оскільки зараз перебуває у декретній відпусті, інших видів доходу вона не має. Загальний розмір додаткових витрат складає 13064,14 грн. Враховуючи викладене просила стягнути з [PERSON] половину додаткових витрати на лікування дітей одноразово кошти у розмірі 6532,07грн. Ухвалою суду від 05 серпня 2025року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався в судове засідання не з`явився заяв та клопотань не надіслав Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2020 року шлюб між ними розірвано(а.с. 14-16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] у сторін народились діти доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 17,18). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 02.09.2022 уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.19). З копії виконавчого листа № 379/62/20, виданого 06.04.2020 рокуТаращанським районним судом Київської області, на підставі рішення суду від 26.03.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2020. (а.с. 22). 12.04.2024 державним виконавцем Таращанського відділу державної виконавчої служби у білоцерківському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Смоліним Д.С. винесена постанова про відкриття провадження № [NUMBER] (а.с.23). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах складеного державним виконавцем Смоліним Д.С. вбачається, що [PERSON] станом на 01.07.2025 має заборгованість у розмірі 15085,10 грн. (а.с.27). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків станом на 31.07.2025 [PERSON] з серпня 2024 по червень 2025, отримувала по 2960 грн. щомісячно віл УСВП Білоцерківської районної державної адміністрації (а.с.24-26). Згідно копії результатів функціонального дослідження Салон-магазин «Доктор Оптика» від 04.09.2024 [PERSON] встановлено діагноз: складний гіперметропічний астигматизм та рекомендації щодо лікування, вартість дитячої діагностики зору складає 500грн (а.с.28,32). 10.09.2024 лікарем СМ «Доктор Оптика» виписаний рецепт на окуляри [PERSON] (а.с.28). Згідно товарного чеку замовлення №02-о3-0023389 від 10.09.2024 здійснено оплату за повторний огляд та купівлю окулярів у розмірі 4393,00грн (а.с.33). Згідно консультативного висновку Спеціалізованого медичного центру «НевроМед» від 16.09.2024, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: неврозоподібний стан, моторні тіки та призначено лікування (а.с.29). За консультацію невролога сплачено 500грн (а.с.30) Як вбачається з чеку №238501 від 17.09.2024 придбані ліки на загальну суму 981,14грн(а.с.30). Відповідно копії результатів функціонального дослідження Салон-магазин «Доктор Оптика» від 11.12.2024 [PERSON] встановлено діагноз: складний гіперметропічний астигматизм та рекомендації щодо лікування, вартість дитячої діагностики зору складає 250грн (а.с.31,35). Як вбачається з замовлення № О2-о3-0010244 від 30.04.2025 СМ «Доктор Оптика» [PERSON] сплачено за дитячу діагностику зору 500грн(а.с.36). Також, згідно чеків від 30.10.2024 понесла витрати на медичні послуг лабораторія « Сінево» на суму 1140 грн. (а.с. 37,38). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 р. у справі №6-1489цс17. Судом встановлено що позивачкою понесено 7124,10грн додаткових витрат на лікування дітей, що складається з діагностики та лікування у лікаря офтальмолога та невролога. Суд не приймає до уваги доводи позивачки, щодо понесення додаткових витрат на лікування дітям зубів у стоматолога протягом грудня 2024-січня 2025року, оскільки надані позивачкою квитанції ФОП [PERSON] «[INFO]» на загальну суму 4800грн (а.с.34) не містять відомостей, щодо здійснення зазначених платежі саме позивачкою [PERSON] .. Щодо проведення відповідних медичних обстежень дітей у приватних закладах охорони здоров`я, а саме лабораторії «Сінево» на суму 1140 грн. (а.с. 37,38), суд зазначає, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами того, що понесені нею витрати викликані саме особливими обставинами (частина перша статті 185 СК України), та не доведено, що обстеження дитини не могло бути проведено в державній установі та щодо необхідності проведення саме в приватній лабораторії. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши надані суду докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки половину суми, понесених позивачкою додаткових витрат на дітей, а саме, в розмірі 3562,05грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, та

Outcome: partial