Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

02 вересня 2025 року адвокат Коренко Т.В., яка є представником позивачки [PERSON] , звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~на час\~навчання.\~Свої вимоги\~представник позивачки\~обґрунтовувала тим,\~що сторони\~03\~березня 2007\~року перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який рішенням\~Очаківського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області від\~10\~квітня 2017\~року було\~розірвано.\~Від шлюбу\~вони мають\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який у\~теперішній час\~навчається у\~Вищому професійному\~училищі №\~21\~м.\~Миколаєва,\~початок навчання\~ 01\~вересня 2023\~року,\~закінчення навчання\~ 30\~червня 2026\~року,\~що підтверджується\~довідкою виданою\~Вищим професійним\~училищем №\~21\~м.\~Миколаєва від\~14\~серпня 2025\~року №\~349.\~Посилаючись на\~те,\~що дитина\~потребує постійної\~батьківської уваги\~і матеріальної\~допомоги на\~повноцінне життя\~і розвиток,\~однак відповідач\~ухиляється від\~виконання своїх\~обов`язків,\~а саме\~не приймає\~участь у\~вихованні дитини,\~при цьому,\~ігноруючи свої\~батьківські обов`язки,\~хоча зобов`язаний\~утримувати свою\~дитину та,\~що в\~добровільному порядку\~не надає\~жодної матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини,\~яка продовжує\~навчання, представник\~позивачки просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду на весь період навчання, за умови продовження навчання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки\~надала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі\~та без\~участі позивачки,\~в якій,\~крім того,\~зазначила,\~що позовні\~вимоги підтримують\~та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до актового запису про народження № 11 від 28 серпня 2007 року, є сином позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] (зв. бік а.с. 9). [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі № 21 м. Миколаєва, початок навчання 01 вересня 2023 року, закінчення навчання 30 червня 2026 року, форма навчання денна (змішана), що підтверджується довідкою № 349 від 14серпня 2025 року виданою в.о. директора Вищого професійного училища № 21 м. Миколаєва (а.с. 10). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом ст.ст. 191, 200 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи спір, суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі, не працює, у шлюбі не перебуває. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, яку відповідач зобов`язаний надавати на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання. Отже, проаналізувавши сукупність доказів, наданих у справі, суд дійшов переконання, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини яка продовжує навчання добровільно не надає, що ставить її в тяжке матеріальне становище та відсутність можливості належним чином забезпечувати свої потреби, а тому враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям виховання та навчання, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивачка довела належними та допустимими доказами наявність у неї права на стягнення аліментів на утримання\~повнолітньої дитини,\~яка продовжує\~навчання з відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивачки. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на час навчання сина, починаючи з 02 вересня 2025 року у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на весь період навчання, за умови продовження навчання. При цьому, суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 Сімейного кодексу України. Також, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved