Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

22 серпня 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 вересня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №400144-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22000 грн, строком на 24 тижні - до 05 березня 2022 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86454777% в день (фіксована ставка). Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://bizpozyka.com/. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору №400144-КС-001 про надання кредиту від 18 вересня 2021 року. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 22000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , вказаний позичальником в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором №400144-КС-001 про надання кредиту від 18 вересня 2021 року у розмірі 47969 грн 16 коп., яка складається з: 20852 грн 64 коп. - прострочених платежів по тілу кредиту; 25960 грн 32 коп. - прострочених платежів по процентах; 1156 грн 20 коп. - прострочених платежів за комісією, та судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 18 вересня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №400144-КС-001 про надання кредиту. [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №400144-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою (а.с.15-18). 18 вересня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» уклало з [PERSON] в електронній формі Договір №400144-КС-001 про надання кредиту, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 22000 грн зі строком користування коштами протягом 24 тижнів. Відповідач зобов`язався вчасно частинами (згідно узгодженого графіку) повернути кредит не пізніше 05 березня 2022 року, сплачувати проценти за користування ним за ставкою у розмірі 0,86454777% (фіксована) за кожен день користування коштами, а також сплатити комісію за надання кредиту у загальному розмірі 3300 грн (а.с.19-20). На підтвердження укладення Договору №400144-КС-001 від 18 вересня 2021 року позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надано послідовність укладення цього договору, з якого вбачається, що 18 вересня 2021 року о 21:00:01 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2609, отриманий [PERSON] на номер телефону [NUMBER] , що був зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті. Договір №400144-КС-001 був підписаний [PERSON] 18 вересня 2021 року о 21:12:00 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-2609 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання споживчих кредитів (а.с.23-32), які розміщені на сайті Товариства. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що отримала примірник Правил у формі електронного документа. Відповідно до п.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 22000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правил про надання споживчих кредитів. Пунктом 2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в розмірі 22000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка вказана останнім при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. З довідки наданої ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вбачається, що 18 вересня 2021 року 21:17 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через систему тасРay [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти, у сімі 22000 грн (а.с.22). В зв`язку з тим, що [PERSON] лише частково здійснював операції з погашення кредиту та відсотків за його використання, станом на 07 серпня 2025 року у нього виникла заборгованість, розмір якої склав 47969 грн 16 коп., з них: 20852 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 25960 грн 32 коп. - заборгованість по відсотках та 1156 грн 20 коп. - заборгованість за комісією. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви (а.с.33-41). З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач [PERSON] частково сплатив кошти за Договором №400144-КС-001 від 18 вересня 2021 року на загальну суму 8004 грн 64 коп. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У даній справі, Кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подав відповідну заявку на кредит на Сайті ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в якій вказав свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані ідентифікаційний номер, що підтверджується Договором роздрукованим з сайту. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже заповненням заявки позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Отже, відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість, так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість за Договором №400144-КС-001 про надання кредиту від 18 вересня 2021 року у розмірі 47969 грн 16 коп., яка складається з: 20852 грн 64 коп. - прострочених платежів по тілу кредиту; 25960 грн 32 коп. - прострочених платежів по процентах; 1156 грн 20 коп. - прострочених платежів за комісією. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №11239 від 14 серпня 2025 року (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved