Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача адвокат Тараненко А. І. звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 309693958 від 01.09.2021 у розмірі 37\~945,00 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ\~«Манівео») та Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди, в тому числі щодо продовження строку дії договору факторингу № 28/1118-01. ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» на виконання договору факторингу від 28.11.2018 підписали реєстр прав вимоги № 156 від 19.10.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії № 309693958 від 01.09.2021. У подальшому 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01. Сторони на виконання вказаного договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023, згідно з яким до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передано право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №\~29/05/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії № 309693958 у розмірі 37\~945,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 27\~945,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Право вимоги за кредитним договором №\~309693958 до відповідачки було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги з дати їх підписань. Умови вищевказаних договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимог, які виникнуть після дати підписання таких договорів. 01.09.2021 між ТОВ «Манівео» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №\~309693958 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV33P3K. На підставі вказаного договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10\~000,00 грн. Унаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 37\~945,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 27\~945,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, яку позивач просив стягнути на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15 серпня 2025 року 12-00 год. У подальшому судове засідання відкладено на 03 жовтня 2025 року10-00 год. Представник позивача - адвокат Тараненко А. І. в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштової кореспонденції. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідачка не подавала до суду. З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року. Згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з п. 1.3 указаного договору право вимоги усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав вимоги, які виникнуть у майбутньому (а. с. 64 67). Строк дії вказаного договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався сторонами, востаннє до 31 грудня 2024 року, шляхом підписання додаткових угод № 19, 26, 27, 31, 32 (зворот а. с. 69 76). Згідно з актом звірки між ТОВ «Манівео» і ТОВ "Таліон плюс" станом на 31.12.2021 заборгованість за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 - відсутня (зворот а. с. 61). 05.08.2020 між до ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 56 60). 19.10.2021 між ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон плюс" підписано реєстр права вимоги № 156, в якому зазначено про відступлення права вимоги до ТОВ "Таліон плюс" стосовно відповідачки за договором кредитної лінії № 309693958 від 01.09.2021 у розмірі 21\~257,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 11 257,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 63). 31.07.2023 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" підписано реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023, в якому зазначено про відступлення права вимоги до ТОВ "Онлайн фінанс" стосовно відповідачки за кредитним договором №\~309693958 від 01.09.2021 у розмірі 37\~945,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 27\~945,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 55). Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті № 4484 від 01.08.2023 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" перерахувало ТОВ «Таліон плюс» 2\~586 694,30 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 та договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (а. с. 54). У подальшому 25.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору ( зворот а. с. 48 53). Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті № 243, 245 від 04.06.2025, № 246, 247 від 05.06.2025, № 248 від 06.06.2025 ТОВ "ФК "Ейс" перерахувало ТОВ «Онлайн фінанс» 4\~437\~227,55 грн як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (а. с. 42 44). 29.05.2025 між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ "ФК "Ейс" підписано реєстр боржників до договору факторингу від 29.05.2025 № 29/05/25-Е, в якому зазначено про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "Ейс" стосовно відповідачки за кредитним договором № 309693958 від 01.09.2021 у розмірі 37\~945,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 27\~945,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 48). 01.09.2021 між ТОВ «Манівео» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 309693958, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV33Р3K (а. с. 33 35). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. У п. 1.7 вищевказаного договору сторони погодили порядок погашення кредиту та сплати процентів. Так кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту, а саме до 16.09.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладання договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (а. с. 32 зворот). Згідно з п. 1.9 договору за період від дати надання кредиту до 01.09.2021 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 722,70 % річних, що на день укладення договору становить 1,98 % у день. У випадку продовження дисконтного періоду один або декілька разів за період з наступного дня після 16.09.2021 проценти нараховуються за ставкою 673,60 % річних, що на день укладення договору становить 1,85 % у день. Відповідно до платіжного доручення № acce33a1-de89-4b3a-bef9-fd7e1949d387 від 01.09.2021 на кредитний рахунок [PERSON] первісним кредитором перераховано кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн (а. с. 8 зворот). Згідно з випискою з особового рахунку, наданою ТОВ «ФК «Ейс», станом на 05.06.2025 заборгованість за договором кредитної лінії № 309693958 від 01.09.2021 становить 37\~945,00 грн, із яких: 10 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 27\~945,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 39 зворот). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку з цим відсутність підстав для задоволення позову. За приписами\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Таким чином,\~відступлення права\~вимоги може\~здійснюватися тільки\~відносно дійсної\~вимоги,\~що існувала\~на момент\~переходу цих\~прав.\~У справах\~про визнання\~недійсними договорів\~про відступлення\~права вимоги\~судам необхідно\~з`ясовувати\~обсяг та\~зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231», передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК\~України\~встановлено,\~що\~цивільне\~судочинство здійснюється\~на\~засадах\~змагальності сторін.\~ Учасники\~справи\~мають\~рівні права\~щодо\~здійснення\~всіх процесуальних\~прав\~та\~обов`язків,\~передбачених\~законом.\~ Кожна\~сторона\~повинна\~довести обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Так, як установлено судом на підставі досліджених доказів, кредитний договір укладений між ТОВ «Манівео» та [PERSON] 01\~вересня 2021 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео» відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідачки, укладений 28 листопада 2018 року. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] , і в первісного кредитора не виникло права вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Оскільки ТОВ «Таліон плюс» право вимоги стосовно відповідачки як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 29.05.2025 ТОВ «ФК «Ейс», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за договором кредитної лінії № 309693958, укладеним 01 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео» та [PERSON] . Доводи сторони позивача про те, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28\~листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~309693958, було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть у майбутньому, суд вважає необґрунтованими, оскільки додатковими угодами лише продовжувався строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, при цьому обсяг прав та обов`язків сторін за цим договором додатковими угодами не змінювався. Ці додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ\~«Таліон плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео» права вимоги до відповідачки за кредитним договором, який укладено 01 вересня 2021\~року. Крім того,\~належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №\~905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № \~53/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №\~5026/886/2012). Таким чином,\~позивачем не\~доведено факт\~відступлення права\~грошової вимоги\~стосовно [PERSON] \~за договором\~кредитної лінії\~№ 309693958 від 01 вересня 2021 року від первісного кредитора ТОВ\~«Манівео» до ТОВ «Таліон\~плюс», відповідно від ТОВ «Таліон\~плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс». За таких обставин суд дійшов висновку про відмову задоволенні позову. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed