Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 17 травня 1980 року сторони уклали шлюб. Проте спільне життя позивача з відповідачем не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на ведення господарства. Подружні відносини припинилися дванадцять років тому. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, які вже давно повнолітні. Відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб відмовляється. Водночас позивач незгідна на примирення та вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам. У зв`язку з цим позивач просила розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. У позовній заяві позивач просила провести розгляд справи за її відсутності, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить роздруківка відстеження поштового відправлення з вебсайту АТ "Укрпошта". Крім того, відповідач викликався до суду шляхом надсилання повістки про виклик повідомленням у додаток "Viber", що підтверджується довідкою про доставлення повідомлення, а також через розміщення оголошення на вебсайті судової влади України. Причини неявки відповідача суду не відомі, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву останній до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, а також за відсутності позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 17 травня 1980 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кам`янським районним відділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 49, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Зі змісту позову вбачається, що від шлюбу сторони мають спільних повнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через протилежні погляди на ведення спільного господарства, шлюбні відносини припинені з 2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджує, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а відповідач з приводу цього жодних заперечень суду не навів, у зв`язку з чим надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved