Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

09 липня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира за підсудністю з Житомрського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 171629, яким з [PERSON] стягнуто в користь ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7\~085,60 гривень. Указаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П. В. (ВП № 68192305). Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. № 171629 від 15 червня 2021 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що нотаріус не перевірив безспірності вимоги стягувача, адже він не отримував жодних вимог про погашення кредитної заборгованості. Крім того, виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, на момент вчинення виконавчого напису втратив чинність. Спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору, що суперечить вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат». На підставі наведеного [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., реєстраційний номер виконавчого напису нотаріуса - № 171629, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Кузів Т. Б. заявою від 26 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що вона підтримує заявлені вимоги та просить позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Остапенко Є. М. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Адресована третій особі судова повістка з повідомленням про судове засідання, призначене на 01 жовтня 2025 року, повернулась до суду невручена адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П. В. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд установив, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №171629, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором № 3318714836/203523 від 09 січня 2020 року, який укладений між ТзОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] . Загальний сума, яка підлягає стягненню з боржника - 7\~085,60 гривень. Період стягнення: з 09 січня 2020 року по 09 червня 2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області від 17 січня 2022 року відкрито виконавче провадження №68192305 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що виконавчий напис нотаріусом вчинено за кредитним договором № 3318714836/203523 від 09 січня 2020 року, який укладений між ТзОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] . При цьому нотаріус встановив, що ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн» є правонаступником первісного кредитора ТзОВ «Гоуфінгоу» на підставі договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, який укладено між ТзОВ «Гоуфінгоу» та ТзОВ «Сіті Фінанс Груп», а також на підставі договору відступлення прав вимоги 3 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року, який укладено між ТзОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн». Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. Суд ураховує, що в матеріалах відсутні докази того, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору № 3318714836/203523 від 09 січня 2020 року, який укладений між ТзОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] . Судом встановлено,\~що позивач\~не визнає\~заборгованості,\~вказаної у\~виконавчому написі\~нотаріуса,\~а також\~заперечує факт\~отримання будь-яких\~вимог від\~первісного кредитора\~чи стягувача\~ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн». Крім того, суд ураховує відсутність документального підтвердження належного переходу права вимоги за кредитним договором № 3318714836/203523 від 09 січня 2020 року від кредитора ТзОВ «Гоуфінгоу» до нового кредитора ТзОВ «ФК Дебт Коллекшн». При вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ТзОВ «ФК\~Дебт Коллекшн»слід стягнути на користь [PERSON] 1 211,2, гривень судового збору.

Outcome: approved