Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документа сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0186956 від 12.01.1999 року. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [INFO] померла її матір [PERSON] . За життя [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна склавши 25 лютого 1999 року заповіт, відповідно до якого все належні їй майно заповіла дочці [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну частку (пай). Звернувшись до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті матері, їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки при огляді документів виявлено невідповідність в написанні прізвища матері у правовстановлюючому документі на належну матері земельної ділянки та у свідоцтві про смерть. Вказані обставини, позбавляють її права отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері. 08 вересня 2025 року ухвалою судді Радивилівського районного суду Рівненської області у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю. Представник зацікавленої особи Крупецькаої сільської рада в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 28 лютого 2025 року Млинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (а.с.15.) [PERSON] 25 лютого 1999 року склала заповіт, який посвідчено Теслугівським сільським головою Причепа І.А. та зареєстровано в реєстрі за №2, за умовами якого все належне їй майно заповіла своїй дочці [PERSON] . (а.с.12) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матір`ю [PERSON] , [INFO] , за актовим записом про народження №3 від 22 січня 1965 року, є [PERSON] . (а.с.21-22) [PERSON] , уклавши 26 квітня 1988 року шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с.23-24) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно:\~право на земельну частку (пай розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах колишнього сільськогосподарського підприємства ім.Л.Українки, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ №0186956 від 12 січня 1999 року, який виданий на ім`я « [PERSON] ». (а.с.10) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. заведено спадкову справу №36/2025, що підтверджується витягом про реєстрацію в Cпадковому реєстрі. (а.с.13) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/74 від 27.03.2025 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , оскільки спадкоємицею не надано документи, які підтверджують право [PERSON] на право на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0186956 від 12 січня 1999 року, який виданий на ім`я « [PERSON] ». (а.с.11) Наведена обставина стала підставою для звернення заявника до суду. У відповідності з п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1\~ст. 318 ЦПК України\~у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року,\~при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст.273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0186956 від 12 січня 1999 року розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах колишнього сільськогосподарського підприємства ім.Л.Українки, виданий на ім`я [PERSON] , в той час як в свідоцтві про смерть її прізвище вказано [PERSON] . Згідно довідки Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області №156 від 22.05.2025 року, вбачається [PERSON] , яка померла [INFO] була постійною мешканкою с.Пляшівка Радивилівського району Рівненської області. На час смерті [PERSON] разом з нею проживала без реєстрації її дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Оцінивши належним чином вищевказані, зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні прізвища матері заявника [PERSON] , яка померла [INFO] , і така обставина перешкоджає заявнику в оформленні спадкових прав та реалізації права на спадкування. Аналіз наданих заявником доказів беззаперечно свідчить про те, що при оформленні сертифікату про право на земельну частку (пай) [PERSON] , було допущено помилку в написанні прізвища власника. Та обставина, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0186956 від 12 січня 1999 року виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] , ніким не оспорюється, розглядаючи вказану заяву судом не виявлено обставин, які можуть свідчити про спір про право. За вказаних обставин суд вважає, що встановлення даного юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Outcome: approved