Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 03.01.2007 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 27 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення. 03.06.2022 року відповідач звернулася до Головного управління із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі заяви та доданих до неї документів Відповідача з 03.06.2022 переведено на пенсію за віком згідно норм Закону № 1058. При призначенні відповідачці пенсії за віком було помилково застосовано п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» №963 від 15.09.2021, відповідно до якого встановлено, що жінкам, які народилися у період з 01.01.1962 по 31.12.1962 рік, до пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону №1058, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9% зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія. Дане підвищення застосовується лише до призначення пенсії вперше, але відповідачу вже було призначено пенсію за вислугу років з 03.01.2007, яка виплачувалася до 03.06.2022. При перевірці пенсійної справи відповідача було виявлено недолік та встановлено, що при розрахунку пенсії за віком відповідачу було допущено рахункову помилку та безпідставно застосовано підвищення розміру на 9%, внаслідок чого виникла переплата пенсії у сумі 997,22 грн за період з 03.06.2022 по 30.09.2022, яку пенсіонерка погасила у добровільному порядку. З метою проведення виплати пенсії в правильному розмірі пенсійну справу було приведено у відповідність та розпорядженням від 09.09.2022 призначено пенсію з 03.06.2022 у розмірі 3064,02 грн., але перевірка електронної пенсійної справи [PERSON] показала, що під час доопрацювання пенсійної справи не проведено належний аналіз документів. Оскільки розрахунок пенсії за віком проведено із заробітку, з якого обчислювалась пенсія за вислугу років, кількість оптимізованих місяців не повинна змінюватись у разі додавання страхового стажу, набутого після призначення пенсії. На виконання службової записки № 21749/03-16 18.10.2022 пенсійна справа відповідача знову була доопрацьована, а саме: заробітна плата обчислена в правильному розмірі, оптимізація заробітку проведена без урахування страхового стажу, набутого після призначення пенсії. В результаті доопрацювання розмір пенсії відповідача з 03.06.2022 склав 3037,17 грн. згідно протоколу призначення від 19.10.2022. Таким чином, виникла переплата у розмірі 132,46 грн за період з 03.06.2022 по 31.10.2022. Оскільки, відповідач переплату не сплатила в добровільному порядку, а тому у зв`язку з її недобросовісною поведінкою, позивач просить суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 132,46 грн. стягнути з [PERSON] . Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Копію ухвали суду від 02.09.2025 року відповідачем отримано 13.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутого на адресу суду 15.09.2025 року. Відзив на позов, у визначений в ухвалі суду від 02.09.2025 року строк, відповідачем не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 1ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Статтею 46 Конституції України\~визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 03.01.2007 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 27 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення. 03.06.2022 відповідач звернулася до Головного управління із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі заяви та доданих до неї документів відповідача з 03.06.2022 переведено на пенсію за віком згідно норм Закону № 1058. При призначенні відповідачці пенсії за віком було помилково застосовано п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» №963 від 15.09.2021, відповідно до якого встановлено, що жінкам, які народилися у період з 01.01.1962 по 31.12.1962, до пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону №1058, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9% зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія. Дане підвищення застосовується лише до призначення пенсії вперше, але відповідачу вже було призначено пенсію за вислугу років з 03.01.2007, яка виплачувалася до 03.06.2022. При перевірці пенсійної справи відповідача було виявлено недолік та встановлено, що при розрахунку пенсії за віком відповідачу було допущено рахункову помилку та безпідставно застосовано підвищення розміру на 9%, внаслідок чого виникла переплата пенсії у сумі 997,22 грн за період з 03.06.2022 по 30.09.2022, яку пенсіонерка погасила у добровільному порядку. З метою проведення виплати пенсії в правильному розмірі пенсійну справу було приведено у відповідність та розпорядженням від 09.09.2022 призначено пенсію з 03.06.2022 у розмірі 3064,02 грн., але перевірка електронної пенсійної справи [PERSON] показала, що під час доопрацювання пенсійної справи не проведено належний аналіз документів. На виконання службової записки № 21749/03-16 18.10.2022 пенсійна справа відповідача знову була доопрацьована, а саме: заробітна плата обчислена в правильному розмірі, оптимізація заробітку проведена без урахування страхового стажу, набутого після призначення пенсії. В результаті доопрацювання розмір пенсії відповідача з 03.06.2022 склав 3037,17 грн. згідно протоколу призначення від 19.10.2022. Таким чином, виникла переплата у розмірі 132,46 грн. за період з 03.06.2022 по 31.10.2022. Цивільний процесуальний\~кодекс України ( далі\~ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4\~ст. 10 ЦПК України\~). На підставі ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4\~ст. 264 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до\~статті 1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до\~статті 103\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Згідно з частиною першою\~статті 103\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз положень\~ст.1215 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Отже, виходячи із характеру та суті даного спору, вимог діючого законодавства, суд вважає, що обов`язковому доказуванню під час розгляду даної справи підлягає факт рахункової помилки позивача при виплаті пенсії відповідачу та недобросовісності (зловживань) з його боку. На правильне застосування вказаних норм звертав увагу Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі №545/163/17. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми пенсії передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо є рахункова помилка позивача при виплаті пенсії та така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Законодавство України встановлює два виключення з цього правила: по - перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 по справі №404/4822/15-ц (провадження №14-55цс19) зазначено, що повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17) та від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц). Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Суду не надано жодних доказів існування рахункової помилки, що виразилась у нарахуванні та виплаті пенсії, на підставі яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що ця помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовою особою, відповідальною за обчислення та нарахування пенсії. Позивач в порушення вимог ст.12,\~13,\~81ЦПК\~України не надав суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] , як при зверненні до неї за первинним призначенням пенсії за вислугою років, так і в подальшому, діяла недобросовісно, допустила будь-які зловживання, зокрема, свідомо, навмисно подала документи, які містять недостовірні відомості з метою незаконного отримання пенсії або знала про обставини, що можуть вплинути на отримання пенсії та свідомо, навмисно не повідомила (приховав) ці обставини. Таким чином, позивачем не доведено недобросовісність набувача, яка б сприяла безпідставному нарахуванню та виплаті пенсії, оскільки саме з цією обставиною положення ст.\~1215\~ЦК України пов`язують можливість повернення безпідставно набутих коштів. При цьому суд враховує, що розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанову об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 519/2-5034/11). Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за призначення та нарахування пенсії. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012) Європейський суд з прав людини у п. 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1\~ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь\~які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів\~ст. 80 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про не доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.\~124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed