Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що її чоловікові [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.2019 року, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, належить 1/6 частка домоволодіння [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] загинув на війні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Вона є спадкоємцем після смерті чоловіка, прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. В травні 2024 року вона звернулася в нотаріальну контору та надала нотаріусу всі документи для прийняття спадщини, однак з`ясувала, що на майно чоловіка [PERSON] накладений арешт та заборонено його відчуження на підставі постанови державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2009 року серія АМ №110253, яка була винесена державним виконавцем Проскурніковою Н.П. по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1334, виданого 30.08.2006 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Державним нотаріусом Шостої ДДНК Єремеєвою А.В. їй була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2025 року, а підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено те, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис 31375893 про арешт всього нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] , зареєстрованого Восьмою ДДНК 28.05.2009 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ №110251, виданої Самарським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції 29.05.2009 року. За таких обставин, видача свідоцтва про право на спадщину була зупинена до вирішення питання зняття арешту. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд усунути їй перешкоди в здійсненні права власності та зняти арешт та заборону відчуження з всього нерухомого майна боржника - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який накладений на підставі постанови Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АМ № 110251 від 29.05.2009 року в рамках виконання виконавчого листа №2-1334, виданого 30.08.2006 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 червня 2025 року було витребувано з Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо до ВП-СПЕЦ РОЗДІЛ про виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , [INFO] , а також закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 17 червня 2025 року представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. В подальшому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні 17 червня 2025 року заперечувала проти позову, вказуючи на те, що дійсно померлий її колишній чоловік [PERSON] мав заборгованість перед нею зі сплати аліментів. Якісь кошти вона від нього дійсно отримувала, але виконавчі листи їй не повертались та заборгованість залишилась. В подальшому відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи - Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився та на виконання ухвали суду надіслав інформацію щодо до ВП-СПЕЦ РОЗДІЛ про виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Чоловік позивача - [PERSON] [INFO] загинув на війні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.6). Колишньому чоловікові позивача на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.2019 року, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, належить 1/6 частка домоволодіння [ADDRESS] (а.с.4-5). Позивач, як спадкоємцем після смерті чоловіка, прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. В травні 2024 року позивач з`ясувала, що на майно її колишнього чоловіка [PERSON] накладено арешт та заборонено його відчуження на підставі постанови державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. Звернувшись до КП ДМБТІ ДМР щодо отримання відомостей про арешт майна [PERSON] на спірне домоволодіння [ADDRESS] , позивач 03.06.2024 року отримала копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2009 року серія АМ № 110253, яка була винесена державним виконавцем Проскурніковою Наталією Пантелеївною Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1334, виданого 30.08.2006 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини (а.с.9-10). З довідки виробничого підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» АТ «Українська залізниця» від 10.06.2024 р. щодо отриманих доходів [PERSON] за період з грудня 2012 року по квітень 2015 року вбачається, що з останнього здійснювалось утримання сум з заробітної плати в рахунок сплати аліментів (а.с.11). З рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 30.08.2006 року по справі № 2-1334/2006 вбачається, що донька померлого [PERSON] досягла повноліття [INFO] (а.с.12-13). Позивач звернулася в Самарський ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту, однак отримала відповідь від 11.11.2024 року № 52574, в якій зазначено, що виконавче провадження у відношенні боржника [PERSON] відсутнє в Системі виконавчих провадження, тому неможливо здійснити повне перерахування заборгованості по аліментам, а також відсутнє підтвердження повного виконання рішення суду. В задоволенні заяви про зняття арешту було відмовлено (а.с.14). 24 квітня 2025 року позивач звернулася до Шостої ДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2025 року (а.с.8). Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено те, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис 31375893 про арешт всього нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] , зареєстрованого Восьмою ДДНК 28.05.2009 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ № 110251, виданої Самарським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції 29.05.2009 року, а отже видача свідоцтва про право на спадщину була зупинена до вирішення питання зняття арешту. З відповіді Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.09.2025 року № 49563 вбачається, що у виконавчій службі перебували виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , однак ідентифікувати відповідно до якого виконавчого провадження було накладено арешт за посановою АМ № 110251 не має можливості. Відповідно до статей\~1216\~1217\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею\~1218\~ЦК\~України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті\~1297\~ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті\~1296\~ЦК\~України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави\~29\~ЦК\~України. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчих проваджень та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Враховуючи, що постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю арештів на нерухоме майно, то остання набула право на звернення до суду з позовом, як спадкоємиця померлого власника арештованого майна. На даний час наявність обтяження у вигляді арешту майна померлого колишнього чоловіка позивачки перешкоджає останній оформити спадщину після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що підстави для арешту майна померлого [PERSON] відсутні, а подальше існування такого обтяження (арешту) перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у заявлений спосіб.

Outcome: approved