Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 20520 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №23581-08/2024, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, тому утворилася заборгованість у розмірі 20520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5400 грн., заборгованість за відсотками 4860 грн., заборгованість за неустойкою 10260 грн. 23.12.2024 р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №23122024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором №23581-08/2024 від 08.20.2024 р. у розмірі 20520 грн. У зв`язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~27.05.2025\~р.\~відкрито провадження\~у справі\~та постановлено\~розгляд справи\~проводити у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін.Клопотання представника\~позивача про\~витребування доказів\~ задоволено. Витребувано\~з Монобанк, емітент АТ "Універсал Банк" (ЄДРПОУ 21133352) відомості (інформацію): Чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); Чи була успішною транзакція здійснена 20.08.2024 року о 12:10 на банківську картку [NUMBER] в сумі 6000,00 грн. Якщо так, то: Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відповідно до Відповіді із Єдиного державного демографічного реєстру адреса місця проживання відповідача зареєстрована: [ADDRESS] . 24.06.2025 р. до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 29.05.2025\~р.\~від предстанвика\~відповідача \~адвоката Кірюшина\~А.А.\~до суду\~надійшов відзив\~на позов,\~в якому\~просить відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~позивача у\~повному обсязі,\~посилаючись на\~наступне.\~Предстаник відповідача\~зазначає,\~що позивачем\~не підтверджено\~факт укладання\~кредитного договору,\~надання коштів\~у кредит\~та існування\~заборгованості.\~Позивачем із\~позовом електронні\~копії електронних\~та паперових\~доказів не\~можуть бути\~достовірними доказами\~укладення Кредитного\~договору.\~Таким чином\~у даному\~випадку єдиним\~належним та\~допустимим доказом\~передання грошових\~коштів в\~кредит є\~виписка з\~банківського рахунку\~ТОВ «Стар\~файненс груп».\~Проте даного\~документу матеріали\~справи не\~містять.\~У зв`язку\~із цим\~неможна вважати\~належним доказом\~передання грошових\~коштів лист\~ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення».\~Так,\~з вказаного\~листа неможливо\~встановити,\~яке місце\~у правовідносинах,\~які нібито\~виникли між\~позивачем та\~відповідачем займає\~ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення»,\~сервіс «iPay».\~Єдиними письмовими\~доказами,\~що можуть\~доводити отримання\~грошових коштів\~та наявність\~заборгованості,\~є оригінали\~первинних фінансово-господарських\~документів. Заборгованість за штрафом нарахована після 24.02.2022 р., а тому вимога про стягнення з відповідача неустойки не підлягає задоволенню. Відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., оскільки заявлений розмір є неспівмірними та нерозумними. 19.06.2025 р. від АТ «Універсал банк» до суду надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.08.2024 р. [PERSON] підписала Заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту. Підписавши Заявку-анкету відповідач підтвердила, що ознайомленв з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Стар Файненс Груп» (, які розміщені на веб-сайті starfin.com.ua, приєднується до Договору про спосіб підписання, який розміщений на веб-сайті, та дала згоду ТОВ «Стар Файненс Груп» на використання під час підписання будь-яких документів (повідомлення, довідки, заяви, інше), пов?язаних з укладенням та виконанням договору про надання фінансового кредиту, накладенням електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом «Про електронну комерцію» або аналога власноручного підпису та печатки (факсимільного відтворення підпису та печатки за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису та печатки), зразок якого розміщений в Договорі про спосіб підписання на Сайті Товариства. Внаслідок чого, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №23581-08/2024 віл 20.08.2024 р. Вказану Заявку-анкету, Паспорт споживчого кредиту, Договір про надання фінансового кредиту №23581-08/2024 з Додатками [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1042. Вказаний одноразовий підпис W1042 наданий відповідачу, що вбачається з Довідки про ідентифікацію. Відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 17.12.2024\~р., денна процентна ставка 1,00%. Кредит надається клієнту у безготівковій формі ц національні валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платієної карти № [NUMBER] . ТОВ «Стар Файненс Груп» своє зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000 грн. на маску-картку № [NUMBER] 20.08.2024 р. о 12:10 год., що підтверджується Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Вказана маска-картка вказана відповідачем у кредитному договорі. З Відповіді\~АТ «Універсал\~банк» встановлено,\~що банківська\~картка № [NUMBER] \~(у\~відповіді зазначений\~повний номер\~картки)\~була емітована\~банком на\~ім`я\~ [PERSON] . 20.08.2024 р. о 12:10 год. на вказану банківську картку надійшли кошти у розмірі 6000 грн., платіж здійснений через платіжну систему.Верифікація власника банківської картки № [NUMBER] була проведена банком під час укладання договору між банком та [PERSON] . Таким чином, встановлено, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено 20.08.2024 р. укладено кредитний договір, кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають з кредитного договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. У свою чергу, відповідачка не виконала грошового зобов`язання, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість. 23.12.2024 р. ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №23122024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №23581-08/2024 від 20.08.2024 р. у розмірі 20520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5400 грн., заборгованість за відсотками 4860 грн., заборгованість за неустойкою 10260 грн, відповідно до Витягу із Реєстру боржників. ТОВ «Стар Файненс Груп» повідомило відповідачку про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до Листа від 23.12.2024 р., у свою чергу ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направило вимогу [PERSON] про погашення боргу, відповідно до Листа від 19.05.205 р. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідност.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення між сторонами кредитного договору, а також отримання відповідачем кредитних коштів на підставі вищевказаного договору. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «ФК «Кредит-капітал» отримало право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки отримало права вимоги за вищевказаним договором. Відповідач був\~вільним в\~укладанні зазначених\~договорів та\~був обізнаним\~з умовами\~кредитування,\~в тому\~числі з\~нарахуванням відсотків\~за користування\~кредитними коштами,\~з чим\~погодився,\~підписавши кредитні\~документи. Однак, свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Вкаазне не спростоване стороною відповідача. Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість у розмірі 20520\~грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5400 грн., заборгованість за відсотками 4860 грн., заборгованість за неустойкою 10260 грн. Суд погоджується із наявністю заборгованості та її розрахунком в частині заборгованості по тілу кредиту та відсотками. Щодо вимоги про стягнення заборгованість за неустойкою 10260 грн., суд зазначає наступне. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких підстав, вимога позивача щодо стягнення неустойки з відповідача у розмірі 10260\~грн. не підлягає задоволенню та відмовляє в цій частині. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. З огляду на викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до відповідача частково. Щодо судового збору суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно платіжної інструкції №9688 від 20.05.2025 р. позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, тобто сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1211,20 грн (50% задоволених позовних вимог). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» уклало Договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 р. Відповідно до п.2.2. Договору, прави в роботу виконавця передаються на підставі замовлення, сформованого клієнтом. Згідно п.2.4. Договору, детальна інформація про справу, обсягу послуг, ціну послуг вказуються в акті наданих послуг. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» замовило у АО «Апологет» надати послуги із комплексного супроводу судовиї справи щодо [PERSON] , вартістю послуги 7000 грн. Згідно Детального опису робіт наданих дослуг від 09.05.2025 р. за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 р. адвокатом були надані наступні види послуг: - Усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв.); - Ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.); - Погодження правової позиції Клієнта у справі (30 хв.); - Складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта (3 год. 30 хв.); - Подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт. Разом витрати на правничу допомогу становлять 7 000 грн. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial