Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міськвиконкому у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 211. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть вже тривалий час, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, мають окремі бюджети. Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міськвиконкому у Київській області, актовий запис № 211. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року за позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Від представника позивача, адвоката Павленко Г.М. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міськвиконкому у Київській області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 211, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 жовтня 1996 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 травня 2012 року. Спору з приводу визначення місця проживання спільних дітей не заявлено. Про існування спору з приводу майна, набутого за час перебування в шлюбі, подружжям також не заявлено. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із визнанням позовних вимог судового збору в розмірі 605,60 грн., інша половина судових витрат в розмірі 605,60 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved