Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У лютому 2025 року позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача суму завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 32375,60 грн та судовий збір в сумі 3028,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.06.2024 у м. Київ сталася дорожньою-транспортна пригода, за участю автомобіля Toyota Camry д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Mitsubishi L200 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ТОВ «ФЕК УКР» (Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортного транспорту № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023, згідно з додатком № 1 до договору, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Camry д.н.з. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення № 756/7763/24, відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно умов договору страхування № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023 страховим випадком є ДТП (п. 4.1.1. договору страхування). Страхове відшкодування відшкодовується визначається (опція «Знос») згідно з Додатком № 2 (з урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів) п. 5.1. Договору. Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, обраної страховиком (п. 5.2. договору страхування та Додатку № 1). За випадками пошкодження ТЗ, за якими розрахунок страхового відшкодування здійснювався на підставі рахунку СТО, за рахунком якого здійснювався розрахунок страхового відшкодування відповідно до умов цього договору - для проведення ремонту ТЗ ( п. 16.3.4 договору). Відповідно до рахунку СТО № СР00-077072 від 12.06.2024, вартість відновлювального ремонту складає 141343,06 грн. Так, згідно умов договору страхування (п. 16.3.4 договору страхування), страховик виплатив суму страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до договору страхування та ст. 102 Закону 1909-ІХ. Перерахування грошових коштів здійснювалось наступним чином: 141343,06 грн було перераховано на рахунок станції технічного обслуговування узгодженої із страхувальником. Факт проведення виплати підтверджується страховим актом № 2371656-1 від 19.06.2024 та платіжною інструкцією № 36641 від 19.06.2024. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 218107133 (надалі - поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, франшиза - 2600,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою на виплату страхового відшкодування №2734/1/2024/ел/ТС від 20.06.2024. Згідно довідки-підтвердження надходження коштів від 19.11.2024, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» кошти в розмірі 106367,46 грн (108967,46 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - франшиза 2600,00 грн). Проте, дана виплата не покриває, суму виплати за договором страхування наземних транспортного транспорту № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023. Ураховуючи те, що [PERSON] , відповідно до ст. 1194 ЦК України повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок дій винуватця ДТП та сумою сплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» позивач просив про задоволення позову. Ухвалою суду від 06.02.2025 було відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи містяться заяви представника позивача про розгляд справи без його участі. Відзив від відповідача не надійшов, про судові засідання відповідач повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2024 у м. Київ сталася дорожньою-транспортна пригода, за участю автомобіля Toyota Camry д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Mitsubishi L200 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 50-54). На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ТОВ «ФЕК УКР» (Страхувальник), було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортного транспорту № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023, згідно з додатком № 1 до договору, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Camry д.н.з. [NUMBER] (а.с. 13-32). Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення № 756/7763/24, відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 55-56). Згідно умов договору страхування № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023 страховим випадком є ДТП (п. 4.1.1. договору страхування). Страхове відшкодування відшкодовується визначається (опція «Знос») згідно з Додатком № 2 (з урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів) п. 5.1. Договору. Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, обраної страховиком (п. 5.2. договору страхування та Додатку № 1). За випадками пошкодження ТЗ, за якими розрахунок страхового відшкодування здійснювався на підставі рахунку СТО, за рахунком якого здійснювався розрахунок страхового відшкодування відповідно до умов цього договору - для проведення ремонту ТЗ ( п. 16.3.4 договору). Відповідно до рахунку СТО № СР00-077072 від 12.06.2024, вартість відновлювального ремонту складає 141343,06 грн (а.с. 33-36). Так, згідно умов договору страхування (п. 16.3.4 договору страхування), страховик виплатив суму страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до договору страхування та ст. 102 Закону 1909-ІХ. Перерахування грошових коштів здійснювалось наступним чином: 141343,06 грн було перераховано на рахунок станції технічного обслуговування узгодженої із страхувальником. Факт проведення виплати підтверджується страховим актом № 2371656-1 від 19.06.2024 та платіжною інструкцією № 36641 від 19.06.2024 (а.с. 37-41). Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 218107133 (надалі - поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, франшиза - 2600,00 грн (а.с. 49). ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою на виплату страхового відшкодування №2734/1/2024/ел/ТС від 20.06.2024 (а.с. 42). Згідно довідки-підтвердження надходження коштів від 19.11.2024, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» кошти в розмірі 106367,46 грн (108967,46 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - франшиза 2600,00 грн) (а.с. 43-46). Проте, дана виплата не покриває, суму виплати за договором страхування наземних транспортного транспорту № 21094159-02-10-00 від 10.08.2023. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ТОВ «ФЕС УКР» пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини [PERSON] , перевищує виплачений ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» розмір страхового відшкодування, слід дійти висновку про те, що з відповідача, як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 32375,60 грн. Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, а саме 3028,00 грн.

Outcome: approved