Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У заяві заявник [PERSON] просить ухвалити рішення про продовження строку дії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року в справі № 161/12815/22 про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановлення над нею опіки. Заявлені вимоги заявник обґрунтував тим, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30.05.2023 його двоюрідну сестру [PERSON] визнано недієздатною, а його призначено опікуном останньої. Строк дії рішення визначено у два роки. Сестра надалі страждає стійким хронічним психічним розладом, а саме має загальний розлад розвитку з важкою розумовою відсталістю синдром Ретта. Вказане захворювання позбавляє сестру можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому існує потреба у продовженні строку дії рішення суду про визнання її недієздатною. В разі продовження судом строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною повноваження щодо опіки над нею також продовжуються та не потребують повторного вирішення питання про призначення опікуна, оскільки від виконання цих обов`язків він не звільнявся. \~\~ \~ \~ Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Захисник особи, щодо якої подано заяву [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи не заперечила проти задоволення заяви. Заінтересована особа Вишнівська сільська рада як орган опіки та піклування надіслала заяву про підтримання заявлених [PERSON] вимог та розгляд справи за відсутності представника ради. Від заінтересованої особи Руденського психоневрологічного інтернату надійшла заява про підтримання заяви та розгляд справи за відсутності представника інтернату. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА №137041 [PERSON] , [INFO] , з дитинства є особою з інвалідністю першої А групи довічно та у зв`язку із цим потребує постійного стороннього догляду. З 25 травня 2022 року [PERSON] включена в списки підопічних Руденського психоневрологічного інтернату і поставлена на всі види матеріального і повного державного забезпечення; за станом здоров`я потребує постійного догляду, тому знаходиться в інтернатному закладі по даний час, що підтверджується листом вказаного інтернату від 21.03.2025 №147. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року в справі № 161/12815/22 [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною. Опікуном недієздатної [PERSON] призначено [PERSON] , [INFO] . Строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною визначено у два роки з дня набрання рішенням законної сили. Указане рішення суду набрало законної сили 30 червня 2023 року, відповідно термін його дії в частині визнання [PERSON] недієздатною визначено до 30 червня 2025 року. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 57 від 08 серпня 2025 року [PERSON] , 1996 року народження, виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді «Важкої розумової відсталості», за психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.2 ст.39 ЦК України). Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Отже, у справах про визнання фізичної особи недієздатною нормами ЦПК України передбачено періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч.6 ст.300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки. Відповідно до ч.7 ст.300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи (ч.8 ст.300 ЦПК України). Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу (ч.9 ст.300 ЦПК України). У цій справі заява про продовження терміну дії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року подана опікуном [PERSON] 24 березня 2025 року, тобто з дотриманням передбаченого ч.7 ст.300 ЦПК України терміну. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року за заявою відкрито провадження, судовий розгляд призначений на 29 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року щодо [PERSON] призначено судово-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Волинської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». 06 червня 2025 року від цієї експертної установи електронною поштою надійшов лист від 06.06.2025 № 17/02/124-2025, у якому визначено дату проведення експертизи 03 березня 2026 року, що пов`язано із значною завантаженістю експертів. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року виконання судово-психіатричної експертизи за клопотанням представника заявника доручено іншій експертній установі - Донецькій філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Експертний висновок надійшов до суду 18 серпня 2025 року. З огляду на викладене, суд не зміг розглянути заяву у встановлений ч.9 ст.300 ЦПК України строк виключно з об`єктивних причин. Проте, зважаючи на завчасне звернення заявника до суду із цією заявою та завантаженість експертних установ, суд не вбачає перешкод для вирішення питання щодо продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною. Тому, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 57 від 08 серпня 2025 року, яким встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто на даний час продовжують існувати обставини, які стали підставою для визнання її недієздатною, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстави для продовження строку дії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року про визнання [PERSON] недієздатною. Таким чином, заява у цій частині заявлених вимог підлягає задоволенню. Окрім продовження строку дії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року про визнання [PERSON] недієздатною заявник просить продовжити строк дії цього рішення в частині встановлення над недієздатною опіки. У цій частині вимог суд зазначає, що положення ч.6 ст.300 ЦПК України визначають строк дії рішення суду лише в частині визнання фізичної особи недієздатною. Частини 7, 8, 9 статті 300 ЦПК України також стосуються виключно розгляду клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною. Тобто, положеннями ЦПК України не унормовано питання одночасного продовження рішення суду стосовно недієздатності особи та її опікуна. Разом з цим суд зазначає, що оскільки даним рішенням встановлено підстави для продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною, то повноваження заявника [PERSON] щодо опіки над недієздатною також продовжуються і не потребують повторного вирішення питання про призначення опікуна, оскільки останній від виконання повноважень опікуна не звільнявся у відповідності до ст.75 ЦК України та ч.2 ст.300 ЦПК України. Аналогічну за своїм змістом позицію заявник висловив у своїй заяві. З наведених підстав вимога про продовження строку дії цього рішення в частині встановлення над недієздатною опіки не ґрунтується на вимогах закону, тому задоволенню не підлягає. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення заяви.

Outcome: partial