Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилався на те, що 09\~серпня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. У зв`язку з зазначеним, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені та позивач проживає окремо від відповідача. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року цивільну справу передано на розгляд до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 23 червня 2025 року цивільна справа надійшла на адресу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2025 року головуючим у справі визначена суддя Майна Г. Є. Ухвалою судді від 30 червня 2025 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 28 липня 2025 року. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з пред`явленим позовом відповідачем 04 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку подано відзив на позовну заяву, який скріплений електронним підписом, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що з огляду на моральні та етичні засади, а також на той факт, що їх шлюб освячений перед Богом через Таїнство вінчання, для неї розірвання шлюбу є не просто юридичним актом, а неприйнятним кроком, що суперечить її глибоким духовним переконанням і обов?язку перед совістю. На підставі її релігійних переконань, вона вважає, що примирення та збереження шлюбу і подальше подружнє життя є можливим. Рішення суду про розірвання шлюбу між ними призведе до безповоротної втрати сім?ї, а також може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. У зв?язку з чим заперечує проти задоволення позову (а.с. 61). 17 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли заперечення позивача на відзив, у яких останній зазначив, що відповідач посилаючись на «Таїнство вінчання» намагається примусити його до шлюбних відносин, що заборонено законом, у зв`язку з чим просив позов задовольнити та розірвати укладений з позивачем шлюб (а.с. 63-64). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, засобами поштового зв`язку направив на адресу суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст. 121 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, приходить до такого висновку. Суд установив, що сторони зареєстрували шлюб 09\~серпня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області складено відповідний актовий запис № 370 та 06 лютого 2024 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 41). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 42). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, ураховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням указаних обставин справи, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved