Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики №75511645 від 19.05.2021 в розмірі 16940 грн, яка складається: 5000 грн - заборгованість за тілом кредитом, 11940 грн - заборгованість за простроченими відсотками, а також просило стягнути судові витрати в сумі 2422,40 грн сплаченого судового збору та 3500 грн витрат на правову допомогу. Позов мотивований тим, що 19.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №75511645, за умовами якого Позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 3050 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 19.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали додаткову угоду №75511645 до договору позики №75511645, за умовами якої позичальник збільшив суму позики на 1950 грн. Таким чином, загальний розмір позики становить 5000 грн. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 5XVaT2L3x0, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За загальними умовами договору позики позичальник надав відповідачці у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а відповідачка отримала грошові кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідачка не виконала у повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення наданих їй коштів. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75511645. 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» передало ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75511645. За вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному договору позики. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, при вирішенні питання про відшкодування судових витрат покладається на розсуд суду. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. 01.04.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачці, суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 08.05.2025. Розгляд справи відкладався на 16.07.2025 та 18.08.2025, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою судової повістки. 18.08.2025 суд задовольнив клопотання відповідачки, витребував у АТ «КБ «ПриватБанк» докази, які містять банківську таємницю відклав розгляд справи на 04.09.2025. Розгляд справим відкладався на 30.09.2025, у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних за клопотанням відповідачки доказів. 18.09.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація, що містить банківську таємницю за № 20.1.0.0.0/7-250829/47899-БТ від 05.09.2025, відповідно до якої платіжна картка № [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] , а також надійшла виписка по рахунку № [NUMBER] за період 19.05.2021 - 22.05.2021. 30.09.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08.10.2025. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 19.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №75511645, за умовами якого Позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 3050 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, sYq75IhrUc, що був надісланий на електронну адресу, яку надала відповідачка. 19.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали додаткову угоду №75511645 до договору позики №75511645, за умовами якої позичальнику збільшена сума позики на 1950 грн. Таким чином, загальний розмір позики становить 5000 грн. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 5XVaT2L3x0, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання умов Договору позики №75511645 від 19.05.2021 та Додаткової угоди до договору позики, передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією № b3260ddd-0eb0-4d7d-85f8-ed803c56f015 від 19.05.2021 року про перерахування 3050 на банківський рахунок відповідачки картка № [NUMBER] , а також підтверджується платіжною інструкцією №сс09bf17-983d-4bbf-805b-88854aafc5a від 19.05.2021 про перерахування коштів в розмірі 1950 грн на банківський картковий рахунок карта № [NUMBER] , який зазначила відповідачка у заявці на укладення договору та листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000017452/ТНПП від 11.03.2025. Інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 18.08.2025 підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітована картка №5168742710739560. Відповідно до п. 5.2 договору позики №75511645, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, зрозумілі. Згідно з п. 2 договору позики: сума позики складає 3050 грн, строк кредиту - 30 днів, процентна ставка (базова) за день 1,99%. Дата повернення позики 18.06.2021. Відповідно до п.1 додаткової угоди №75511645 до договору позики №75511645, на підставі звернення позичальника здійсненого за допомогою засобів Інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, позикодавець збільшує суму наданої позики 3050 грн на 1950 грн. Таким чином загальний розмір наданої позики становить 5000 грн. Позикодавець виконав своє зобов`язання за договором позики та додатковою угодою до договору позики та надав відповідачці грошові кошті згідно умов договору позики та додаткової угоди, однак позичальник свої зобов`язання не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за вказаним договором. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75511645. Відповідно до п.п. 1.1 договору факторингу фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» передало ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75511645. Згідно з п. 5.2 договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики №75511645 від 19.05.2021. Згідно наданого розрахунку заборгованості прострочена заборгованість за кредитом за період з 19.05.2021 по 25.03.2025 становить 16940 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 5000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11940 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору позики №75511645 від 19.05.2021, копією додаткової угоди №75511645 до договору позики №75511645 від 19.05.2021, правилами надання грошових коштів у позику, розрахунком заборгованості; копіями договорів факторингу №2610 від 26.10.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023; актами прийому-передачі реєстрів боржників до договорів факторингу №2610 від 26.10.2021 та №030423-ФК від 03.04.2023; довідкою про ідентифікацію; копією листа №КД-000017452/ТНПП від 11.03.2025, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору позики та додаткової угоди між відповідачкою та відповідною фінансовою установою, невиконання нею своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги до відповідачки на підставі договорів факторингу. Договір позики та додаткова угода до договору позики підписана електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на електронну адресу, яку надала відповідачка. Відповідачка отримала грошові кошти в загальному розмірі 5000 грн на власну банківську картку, емітовану у АТ КБ «Приватбанк», однак кредитні кошти не повернула та не сплатила проценти за користування кредитними коштами. В той же час суд вважає, що нарахування відсотків за користування грошовими коштами здійснено неправильно. Так згідно розрахунку заборгованість за договором позики становить 16940 грн, (5000 грн по кредиту, 11940 грн по відсотках), при цьому відсотки нараховані після закінчення строку кредитування, який становить 30 днів. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів відповідно, тобто строку, на який були надані кредитні кошти. А тому розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами становить 2985 грн (5000/100х1,99%х30). Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 7985 грн (5000 тіло кредиту+2985 грн відсотки за користування кредитними коштами). Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 16940 грн, позов задоволено на суму 7985 грн, тобто на 47,13%, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1141,68 грн судового збору (2422,40/100х47,13%). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 570,84 грн (1141,68грн/2), решта судового збору в сумі 570,84 грн підлягає стягненню з відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial