Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

16 грудня 2024 року (вх.№37020/24) уповноважений представник позивача звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою-договором №17883828_RESTRUCT про надання кредиту від 29.11.2022 у розмірі 110 158,28 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовна заява мотивована укладенням відповідачем із кредитором указаного кредитного договору та отримання відповідних кредитних коштів, із встановленням строків їх повернення та сплати відсотків за користування такими коштами. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договорам не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 110 158,28 грн, право вимоги за якою належить позивачу і яка, відповідно до змісту позовної заяви складається із: 59 136,87 грн - заборгованості за тілом кредиту; 0,69 грн - заборгованості за відсотками (в тому числі простроченими); 51 020,72 грн - заборгованості за комісією (в тому числі простроченою). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 54-55). Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. 3 лютого 2025 року на адресу Франківського районного суду м. Львова (вх.№3171/25) надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із проведенням добровільного врегулювання спору з відповідачем (а.с. 64-75), яке задоволено та ухвалою Франківського районного суду м. Львова 07.02.2025 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 13 год. 00 хв. 24.03.2025 (а.с. 76). 24 березня 2025 року на адресу Франківського районного суду м. Львова (вх.№9133/25) надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із проведенням добровільного врегулювання спору з відповідачем (а.с. 82-83), яке задоволено та ухвалою Франківського районного суду м. Львова 24.03.2025 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 29.04.2025 (а.с. 84). 29 квітня 2025 року на адресу Франківського районного суду м. Львова (вх.№13270/25) надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із проведенням добровільного врегулювання спору з відповідачем (а.с. 88-89), яке задоволено та ухвалою Франківського районного суду м. Львова 29.04.2025 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 02.06.2025 (а.с. 90-91). Підготовче судове засідання, призначене на 02.06.2025 не відбулось, у зв`язку із розглядом кримінальної справи №466/6318/22 (а.с. 95). Підготовче судове засідання, призначене на 23.07.2025 не відбулось, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, скерованого йому рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду лише після дати підготовчого судового засідання (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 0610264485811) (а.с. 99). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 102-104). Представник позивача у змісті позовної заяви, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просив про розгляд справи без його участі (а.с. 3 зворот). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скерованим на його зареєстроване місце проживання (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 0610277947253). Однак, таке повернулося на адресу суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за указаною адресою (а.с. 110-111). Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Крім цього, відповідно до п. 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2021 у справі «Сидоренко Світлана Василівна проти України», заява № 73193/12 («Svitlana Vasylivna Sydorenko against Ukraine», https://hudoc.echr.coe.int/eng#\%22itemid%22:[%22001-208971%22]\), хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. Відтак, судом створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, він такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив неодноразову неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 29.11.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено Заяву-договір про надання кредиту № 17883828_RESTRUCT (надалі - Договір) (а.с. 31-34). Відповідно до п. 1.1 Договору позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в АТ «Таскомбанк» в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), в редакції, яка діє на день підписання цієї Заяви-договору, розміщеного на офіційній сторінці банку (а.с. 31). Сторони погодили такі умови: сума кредиту - 82 639,75 грн (п. 1.1.1. Договору); строк кредиту - 60 місяців (з 29.11.2022 по 29.11.2027) (п. 1.1.2. Договору); комісія за надання кредиту - 0,00 грн (п. 1.1.3. Договору); проценти за користування кредитом - 0,001 % річних (п. 1.1.4. Договору); комісія за обслуговування кредиту - 2,90 % на місяць від основної суми кредиту (п. 1.1.5 Договору) (а.с.31). Відповідно до п. 1.2. Договору, Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цієї заяви-договору Кредит, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок, відкритий на ім`я позичальника в AT «ТАСКОМБАНК», в сумі, визначеній в п. 1.1.1. даного Розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України: - позичальник доручив Банку перерахувати зараховані кредитні кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2413292-821 від 21.10.2021 у сумі 50 767,07 грн, з поточного рахунку № [NUMBER] відкритого в AT «ТАСКОМБАНК» на рахунок [NUMBER] в AT «ТАСКОМБАНК» (п. 1.2.1. Договору); - позичальник доручив Банку перерахувати зараховані кредитні кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2649282-820 від 14.12.2021 у сумі 31 872,68 грн, з поточного рахунку № [NUMBER] відкритого в AT «ТАСКОМБАНК» на рахунок [NUMBER] в AT «ТАСКОМБАНК» (а.с.31-33). Із меморіальних ордерів №1059205290 та № 1059205291 від 29.11.2022 вбачається, що Банком належним чином виконано зобов`язання за Договором, шляхом перерахування коштів позичальнику у сумах: 50 767,07 грн на рефінансування заборгованості відповідача за кредитним договором № 2413292-821 від 21.10.2021 та 31 872,68 грн на рефінансування заборгованості відповідача за кредитним договором № 2649282-820 від 14.12.2021 (а.с. 42-43). Згідно з п. 2.7 Договору позичальник погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно за графіком, передбаченим у Додатку № 1 до Договору, що його невід`ємною частиною (а.с 31 зворот). Відповідно до п. п. 3.1.4 Договору платежі з повернення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супровідних послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору (а.с.31 зворот). Відповідно до п. п. 3.3.2 Договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цією заявою-договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку (а.с. 32). Пунктом п.4.6. Договору встановлено, що підписанням та поданням Заяви-договору, позичальник підтвердив те, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 9 Законом України «Про споживче кредитування» (а.с. 32). Підписанням Договору відповідач підтвердила факт отримання від Банку примірника Заяви-договору № 17883828_RESTRUCT про надання кредиту на рефінансування діючої кредитної заборгованості від 29.11.2022, а також Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту в день укладення заяви-договору (а.с. 33). Додатком №1 до Договору визначено Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит в межах строку кредитування з 29.11.2022 по 29.11.2027, у тому числі з урахуванням щомісячної комісії у розмірі 2 396,55 грн (а.с. 34). Відповідачу надано кредитні кошти що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № 17883828_RESTRUCT за період 29.11.2022 - 26.11.2024 (а.с. 13-26). Повідомленням-вимогою від 11.09.2024 вих.№187256/70 на бланку №187256 вкладеним у цінний лист та скерований відповідачу засобами поштового зв`язку 11.09.2024 позивач вимагав у позичальника усунути порушення кредитних зобов`язань та достроково упродовж 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути заборгованість по кредиту яка станом на 05.09.2024 складалася із: 54 137,40 грн. - основного боргу; 0,05 грн. - заборгованості за відсотками, 8 999,47 грн - простроченого боргу; 0,53 грн - простроченої заборгованості за процентами; 41 434,52 грн - простроченої комісії; 2 396,55 грн - заборгованості за комісією (а.с. 30, 37). Відтак, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення заборгованості 45 календарний день з дня направлення банком повідомлення, тобто 26.10.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором та виписки по рахунках позичальника, заборгованість відповідача станом на 26.11.2024 становить 110 158,28 грн, з яких: 59 136,87 грн - заборгованості за тілом кредиту; 0,69 грн - заборгованості за відсотками [нараховано 1,33 грн, сплачено 0,64 грн]; 51 020,72 грн - заборгованості за комісією [нараховано 57 517,20 грн, сплачено 6 496,48 грн] (а.с. 13-26 зворот; 45). Оскільки відповідачем в добровільному порядку заборгованість по кредиту не повернута, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Оцінка суду Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц. Дослідивши наявні у матеріалах справи виписки судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення у строки та в розмірі, обумовленому сторонами, що свідчить про визнання ним укладення договору, погодження умов кредитування та користування кредитом. Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного у позові. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Звернувшись з повідомленням вимогою від 11.09.2024 №187256/70 щодо дострокового повернення коштів за Договором протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення, але не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення повідомлення, банк змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відтак останнім днем кредитування є 45 календарний день з дня направлення банком повідомлення, тобто 26.10.2024. Отже проценти у сумі 0,69 грн відповідачу нараховано у відповідності до підписаного сторонами Додатку №1 до Договору, тому вимоги щодо їх стягнення також є правомірними. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування комісії за обслуговування кредиту - 2,90 % на місяць від основної суми кредиту (п. 1.1.5 Договору) (а.с.31), що згідно із Додатком №1 до Договору визначено (Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) становить 2 396,55 грн (а.с. 34), суд враховує таке. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Установлено, що умовами оскаржуваного кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з, обслуговуванням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у сумі 2 396,55 грн. Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.1.5 Договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року в справі № 216/7637/21, від 09.02.2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року в справі № 204/224/21. Судом встановлено, що відповідач, неодноразово здійснював сплату комісії за Договором, зокрема: 12.12.2022 на суму 2 396,55 грн (а.с. 14 зворот, 45), 27.02.2023 на суму 2 396,55 грн (а.с. 14 зворот, 45), 07.08.2023 на суму 1553,38 грн (а.с. 14 зворот, 45), 08.11.2023 на суму 150,00 грн (а.с. 15, 45), сплативши 6 496,48 грн нарахованої комісії. Тому, заявлена позивачем сума заборгованості за Договором, у розмірі 59 137,56 грн, яка складається із: 59 136,87 грн - заборгованості за тілом кредиту; 0,69 грн - заборгованості за відсотками, підлягає зменшенню на суму неправомірно сплаченої комісії (6496,48 грн) та, відповідно, становитиме 52 641,08 грн (59 137,56 - 6496,48). Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 785,76 грн судового збору (а.с. 47, 49). Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 52 641,08 грн, що становить 47,79 % (52 641,08 х 100 % : 110 158,28), а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: partial