Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

27.03.2025\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду\~ із\~зазначеним позовом\~та просить\~постановити рішення,\~яким стягнути\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~дочки [PERSON] \~у розмірі\~1/4\~частки усіх\~видів доходу\~відповідача до\~закінчення навчання\~дочкою або\~до досягнення\~нею 23\~років,\~тобто до\~ [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, яка навчається на денному відділенні 1 курсу факультету «Управління туризмом та бізнесу у сфері розваг» Коледжу туризму у м.Варна Республіки Болгарія. Так як відповідач є працездатним, але відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу дочці, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 08.04.2025 року по справі відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в позовній заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Третя особа [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, своєї позиції з приводу заявлених позовних вимог не висловила, з матеріалів справи вбачається що на період навчання вона проживає в Республіці Болгарія. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , що видане 18.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що спільна донька сторін являється студенткою ІІ курсу ОКС «фаховий бакалавр», денної форми навчання спеціальності Управління туризмом та бізнесу у сфері розваг Економічного університету Варна Коледж туризму, термін навчання вересень 2026 року, що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] виданим Міністерством освіти і науки Республіки Болгарія (а.с.13-14) та довідкою №9-43739/2025-09-04, виданою інспектором з освітньої діяльності [PERSON] . До повноліття дитини на користь позивача [PERSON] з відповідача, на підставі виконавчого листа №1507/1323/12, виданого 19 червня 2012 року Болградським районним судом Одеської області, стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.15). Також в матеріалах справи міститься постанова державного виконавця Болградського районного управління юстиції Луданова Е.П. від 12 червня 2012 року про відкриття виконавчого провадження №33161412 відкритого з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа (а.с.17). Тобто судом встановлено, що стягнення припинилося з 03 квітня 2025 року, але дитина сторін продовжує навчання на денній формі в Республіці Болгарія, батько матеріальної допомоги дитині не надає, доказів протилежного суду не надано. Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а саме: проживання на період навчання, транспортних витрат, канцелярських товарів та одягу, продуктів харчування. З матеріалів справи вбачається, що освіту дитина отримує безоплатно (звільнена від державної плати за навчання). Відповідно до ч.3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов`язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що відповідач являється працездатною особою, доказів протилежного суду не надано, як й не надано доказів знаходження на його утриманні інших осіб, що може суттєво впливати на його матеріальний стан. До повноліття дитини відповідач повинен був щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх своїх доходів, з позовом про зменшення розміру аліментів відповідач не звертався, доказів протилежного суду не надано. Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан сторін по справі, вбачає підстави для часткового задоволення позову, приймаючи до уваги те, що період навчання дитини в довідці зазначений вересень 2026 року, а саме стягувати аліменти до моменту закінчення навчання, а ні як просила позивач до 02 квітня 2030 року, до досягнення дитиною 23-х років. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. в дохід держави.

Outcome: partial