Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

23 вересня 2025 року представник позивача адвокат Уманець М.М., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої серії АЕ № 1402048 від 03 липня 2025 року, звернувся до суду засобом «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якій просив стягнути з відповідачки на користь позивачки, понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 27\~000 грн. В обґрунтування заяви посилався на те, що у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2025 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 936 грн 78 коп., моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також витрати, пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 6\~615, 65 грн. Зазначив, що у зв`язку з розглядом вказаної цивільної справи позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27\~000 грн. Разом з тим питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено під час ухвалення рішення суду від 17 вересня 2025 року, у зв`язку з чим 23 вересня 2025 року представник позивача, у передбачений п`ятиденний строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подав до суду заяву про відшкодування таких витрат у розмірі 27\~000 грн. 29 вересня 2025 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просила зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 5\~000 грн. В обґрунтування клопотання посилалась на те, що заявлений стороною позивача розмір судових витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та співмірності, а тому підлягає зменшенню. Зауважила на тому, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2025 року позовні вимоги позивачки задоволено у повному обсязі та присуджено до стягнення 43\~763,63 грн, а заявлені позивачкою додаткові витрати на правничу допомогу у розмірі 27\~000 грн є надмірним та несправедливим тягарем для неї. З урахуванням характеру справи, фактичного обсягу наданих адвокатом послуг, справедливим і співмірним є відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивачки - адвокат Уманець М.М. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу за відсутності представника та позивачки. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов до такого висновку. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2025 року задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 936 грн 78 коп., моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн, судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп., а також витрати, пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 6 615 грн 65 коп. Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві представник позивача - адвокат Уманець М.М. відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив про намір подати докази на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів з моменту винесення судового рішення, у зв`язку з чим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2025 року питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що представник позивача - адвокат Уманець М.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у передбачені положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки. Положеннями ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальним законодавством передбачений механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи: договір про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року, ордер на надання правничої серії АЕ № 1402048 від 03 липня 2025 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2025 року, товарний чек № 1 від 16 червня 2025 року та товарний чек № 2 від 17 вересня 2025 року. У п. 4.1 договору про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року зазначено, що сторони погодили, що гонорар за послуги/роботу адвоката за даним договором складає 15\~000 грн. Відповідно до\~п.\~4.1.1. договору про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року у разі виникнення необхідності надання інших послуг у межах представництва клієнта у вказаній справі адвокат зобов`язується надати такі послуги. Сторони домовляються, що щодо таких послуг буде укладено додаткову угоду. Розмір оплати за надані додаткові послуги визначається сторонами на рівні мінімальної ставки адвокатських гонорарів, встановлених Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21 липня 2021 року. Зі змісту додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року вбачається, що сторони домовилися внести зміни до п. 4.1 договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року та викласти його в такій редакції: «Розмір гонорару за послуги адвоката за цим договором становить: 15\~000 грн за усну консультацію клієнта з вивченням документів, підготовку та подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, участь у судовому засіданні по справі; 12\~000 грн за підготовку та подання до суду відповіді на відзив, підготовку та подання до суду письмового заперечення на клопотання про проведення експертизи, підготовку та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення суду та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2025 року, адвокат Уманець М.М. на виконання договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2025 року надав [PERSON] юридичні послуги, вартість яких становить 27\~000 грн. З наданих представником позивача товарних чеків № 1 від 16 червня 2025 року та № 2 від 17 вересня 2025 року вбачається, що [PERSON] сплатила адвокату Уманцю М. гонорар згідно з договором про надання правничої допомоги № б/н від 16 червня 2025 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2025 року у загальному розмірі 27\~000 грн. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, складності справи, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником відповідача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником відповідача послуг (подання відзиву, безпосередня участь представника в одному судовому, подання інших процесуальних заяв), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, вважає що розмір витрат на оплату послуг адвоката є завищеним. З урахуванням викладеного, суд,

Outcome: partial