Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки з відповідачем протягом останніх років погіршилися, основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та подружні відносини між ними припинені з листопада 2022 року. Ухвалою судді від 12.09.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 38). Сторони в судове засідання не з`явилися, проте позивач звернувся до суду в телефонному режимі та просив розглянути справу без його участі, оскільки не може з`явитися в судове засідання, зазначив при цьому, що позовні вимоги підтримує (а.с. 45). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить розірвати шлюб та не змінювати прізвище на дошлюбне. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.07.2013 (а.с. 6-7) та мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). В позові зазначено та не заперечується відповідачем, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні стосунки з відповідачем протягом останніх років погіршилися, основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та подружні відносини між ними припинені з листопада 2022 року. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача є підставою для повного задоволення позовних вимог. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач змінила прізвище під час реєстрації шлюбу та не клопоче про його зміну на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд залишає прізвище відповідача « [PERSON] ».

Outcome: approved