Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок [ADDRESS] ; 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . За життя 29.12.1993 [PERSON] залишив заповіт, яким заповів все своє майно онуку (його синові) [PERSON] . 07 червня 2002 року його син [PERSON] звернувся до Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 245 за 2002 рік та 07 серпня 2002 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме житловий будинок [ADDRESS] . На решту спадкового майна, а саме 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] син свої права не оформив. У 2017 році він випадково знайшов у паперах покійного батька ще один заповіт від 29 березня 2000 року, яким останній заповів все своє майно йому та своїй онуці (його дочці) [PERSON] в рівних долях. Зауважив, що відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить. На момент видачі державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області його сину [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2000 року на частину спадкового майна, а саме житловий будинок [ADDRESS] заповіт від 25 березня 2000 року не був внесений в Спадковий реєстр, тому нотаріусом не міг бути врахований при оформленні спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Вищезазначений заповіт\~був внесений\~в Спадковий\~реєстр вже\~після видачі\~спадщини,\~а саме\~25\~травня 2017\~року,\~про що\~свідчить інформація,\~отримана нотаріусом\~шляхом доступу\~до Спадкового\~реєстру,\~яка міститься\~в матеріалах\~спадкової справи\~№245\~за 2002\~рік Другої чернігівської державної нотаріальної контори. Оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за № 9 внесений в Спадковий реєстр, то заповіт, посвідчений Горобей Л.В., секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за № 14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець [PERSON] , [INFO] , втратив своє право на спадкування. Його дочка [PERSON] в нотаріальну контору за видачею на її ім`я свідоцтва про право на спадщину не зверталася, спадщину в установлений ст. 549\~ЦК УРСР в редакції 1963 року строк не прийняла. Зазначав, що спадщину після смерті батька він прийняв згідно зі статтями 548, 549\~ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і факти, що в такому випадку не є можливим. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 у справі № 740/4971/21 визнано за [PERSON] право власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Домоволодіння [ADDRESS] , яке мало статус колгоспного двору, залишилося неоформленим. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору та [PERSON] його дружина, а тому спірне житло було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частці. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину після померлої [PERSON] прийняв його батько, чоловік спадкодавця [PERSON] згідно зі статтями 548, 549\~ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак за життя спадкових прав не оформив. У зв`язку з наведеним, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 26.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.07.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Вертелецька Л.А. доводи позовної заяви підтримала та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, у яких проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. Представник відповідача - Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, за наявними у справі доказами, поясненнями. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Великокошелівською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області 11.05.2011 № 03-08/221, житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 мав статус колгоспного двору, в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору (помер [INFO] ) і [PERSON] його дружина (померла [INFO] ). Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15.04.1991 регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.\~86\~ЦК УРСР\~1963\~року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст.\~120\~ЦК УРСР\~1963\~року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] , належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому проживали: [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен із яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частці. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України правила Книги шостої ЦК\~України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.\~524\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548\~ЦК УРСР\~1963\~року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно зі ст.\~525\~цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин 1, 2 ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. [INFO] в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , увійшла 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 14/1-11/253 Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 16 грудня 2024 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті за вищезазначеною адресою був зареєстрований її чоловік [PERSON] (помер [INFO] ). Таким чином [PERSON] успадкував після смерті дружини її частку у вищевказаному житловому будинку в розмірі 1/2 частки. Судом також установлено, що [INFO] в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з\~довідкою № 03/08/223 виконкому Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 11 травня 2011 року померлий [INFO] [PERSON] на день смерті постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті та протягом шести місяців за вищевказаною адресою ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с. 8). До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , увійшли: житловий будинок [ADDRESS] ; 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . На випадок\~своєї смерті\~ [PERSON] \~залишив заповіт,\~який 29.12.1993\~посвідчений секретарем\~виконавчого комітету\~Великокошелівської сільської\~Ради народних\~депутатів Ніжинського\~району Чернігівської\~області Горобей Л.В., відповідно до якого все своє майно заповів своєму внуку [PERSON] , 1985 року народження. Як убачається з копії спадкової справи № 245/2002, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , 1985 року народження, за згодою батька [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори 07.08.2002, що міститься у матеріалах спадкової справи, [PERSON] , 1985 року народження, успадкував після смерті свого діда [PERSON] недобудований житловий будинок, що розташовані в [ADDRESS] . Також за життя, 29 березня 2000 року [PERSON] склав інший заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, відповідно до якого все своє майно заповів синові - позивачу [PERSON] та онуці третій особи у справі - [PERSON] в рівних долях (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Отже,\~заповіт,\~посвідчений секретарем\~виконавчого комітету\~Великокошелівської сільської\~Ради народних\~депутатів Ніжинського\~району Чернігівської\~області від\~29\~грудня 1993\~року №\~14,\~за яким\~ [PERSON] \~все своє\~майно заповів\~своєму онуку\~ [PERSON] ,\~1985\~року народження,\~скасований заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 29 березня 2000 року № 9, згідно з яким [PERSON] все своє майно заповів синові позивачу - [PERSON] та своїй онуці третій особі у справі [PERSON] в рівних долях. Згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 у справі № 740/4971/21, яке набрало законної сили 16.12.2021, визнано за [PERSON] право власності на 5/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 21-23). З огляду на рішення суду від 10.11.2021 за позивачем після смерті батька [PERSON] залишилося незареєстроване право власності на спадковий житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до статей 534, 549\~ЦК УРСР в редакції 1963 року позивач у справі [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великокошелівського старостинського\~округу Вертіївської\~сільської ради\~Ніжинського району\~Чернігівської області№ 03-09/873 від 22.04.2021. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1223\~ЦК Кодексу передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У матеріалах справи міститься постанова державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 21 травня 2021 року, згідно з якою вбачається, що оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за р. № 9, внесений в Спадковий реєстр, то заповіт посвідчений [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за № 14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець [PERSON] , [INFO] , втратив своє право на спадкування. Позивачу [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом,\~оскількивідповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і факти. Мотивована оцінка і висновки суду Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача, як спадкоємця майна померлого [PERSON] , підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved