Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 904 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проживає у квартирі [ADDRESS] . Одним поверхом вище, а саме в квартирі [ADDRESS] , мешкає відповідач. Вказує, що відповідач безвідповідально ставиться до підтримання належного технічного стану, дотримання правил експлуатації і використання наявного в його квартирі сантехнічного обладнання, у зв`язку з чим неодноразово відбувалося залиття водою квартири позивача. В останні місяці залиття почастішали. Вказує, що внаслідок численних порушень з боку відповідача, а саме залиття квартири йому завдано майнової шкоди у розмірі 8 666 грн. Крім того зазначає, що внаслідок залиття квартири йому, який також має статус учасника бойових дій, було завдано моральної шкоди, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоційних переживаннях з приводу залиття та пошкодження його квартири, через що остання набула антисанітарного вигляду та потребує ремонту. Ситуація з систематичним залиттям квартири призвела до постійних стресів у позивача, який має розлади зі здоров`ям після участі у бойових діях, спричинила погіршення його самопочуття та підвищену знервованість. Також через залиття квартири позивача було порушено звичний та розмірений спосіб його життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль і витрачання коштів та власного дорогоцінного часу для його нормалізації і вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Отже, позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у розмірі 8 000 грн. Отже, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 8 666 грн., моральну шкоду у розмірі 8 000 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач проживає у квартирі [ADDRESS] . Право власності позивача на дану квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 405074823. В цій квартирі позивач зареєстрований з 04 листопада 2003 року (а.с. 14). Одним поверхом вище, а саме в квартирі [ADDRESS] , мешкає відповідач. Право власності відповідача на дану квартиру підтверджується інформаційною довідкою №16111885140 від 19.02.2025, яка містить витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №5005016817388 (а.с. 15-16) та Відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2025 №1864036.. 27 жовтня 2024 року о 06.00 Позивач виявив, що квартира, у якій він мешкає, залита водою, на стінах та стелі санвузла спостерігаються мокрі плями та пошкодження штукатурки. 30 жовтня 2024 року Позивач звернувся до начальника ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, та подав заяву з клопотанням про направлення комісії для обстеження та складання акту з приводу залиття квартири Позивача, яке сталося 27 жовтня 2024 року. 01 листопада 2024 року комісією ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» у складі майстра технічної дільниці [PERSON] (голова комісії), майстра ремонтної дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено Акт, у якому зазначено, що 01.11.2024 була обстежена кв. [ADDRESS] . В результаті обстеження встановлено: факт залиття, а саме, в ванній кімнаті, на стелі (покращене клейове фарбування) спостерігаються сліди залиття у вигляді плям жовтого кольору загальною площею 0,6 кв.м.; причина залиття - халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканця з вище розташованої кв. [ADDRESS] (на момент обстеження причину залиття мешканець ліквідував власними силами) (а.с. 17). 18 листопада 2024 року о 06.00 Позивач виявив, що квартира, у якій він мешкає, знову залита водою, на стінах та стелі санвузла і кухні спостерігаються нові мокрі плями та пошкодження штукатурки. У зв`язку з цим, 20 листопада 2024 року Позивач звернувся до начальника ЖЕД № 904 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" та подав заяву з клопотанням про направлення комісії для обстеження та складання акту з приводу залиття квартири Позивача, яке сталося 18 листопада 2024 року. 04 грудня 2024 року комісією ЖЕД № 904 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" у складі: майстра технічної дільниці [PERSON] (голова комісії), майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря- сантехника [PERSON] було складено Акт, у якому зазначено, що 03.12.2024 була обстежена кв. [ADDRESS] . В результаті обстеження, комісією встановлено факт залиття, а саме: - в ванній кімнаті, на стелі (покращене клейове фарбування) спостерігаються сліди залиття в вигляді плям жовтого кольору загальною площею 0,9 кв.м.; - на кухні, на стелі (покращене клейове фарбування) спостерігаються сліди залиття в вигляді плям жовтого кольору загальною площею 0,2 кв.м. Причина залиття - халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканця з вище розташованої кв. [ADDRESS] (мешканець квартири доступу працівникам ЖЕД-904 для обстеження сантехнічного обладнання та встановлення причини залиття кв. [ADDRESS] не надає) (а.с. 18). 12 грудня 2024 року позивач подав заяву до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо можливого факту порушення Відповідачем Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (із змінами), що призвело до затоплення квартири позивача (заява зареєстрована за вх. № М-41706/ез). У заяві позивач з метою досудового врегулювання цієї конфліктної ситуації просив вжити заходів щодо відповідача в межах компетенції та відповідно до чинного законодавства (а.с. 19). За результатами розгляду заяви позивача в листі від 29.12.2024 №297837-2024 Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомило позивача про те, що з відповідачем проведено профілактичну бесіду та він попереджений про адміністративну відповідальність, передбачену статтею 150 КУпАП (а.с. 20). З метою проведення робіт з незалежної оцінки ринкової вартості прямого матеріального збитку, завданого позивачу залиттям його квартири, 25 січня 2025 року між позивачем і суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було укладено Договір № 03 на проведення незалежної оцінки (а.с. 21-23). Розмір майнової шкоди, завданої позивачу, підтверджується Звітом №03/2025 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та станом на 25.01.2025 складає 8666 грн. (а.с. 24-40). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 179 ЖК України користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (із змінами та доповненнями), власник квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із завзначеними нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту. Відтак, з урахуванням вищенаведених доказів судом встановлено, що відповідач, як власник квартири за адресою: [ADDRESS] , допустив залиття квартири, яка належить позивачу. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких грунтуються його позовні вимоги. Під час судового розгляду, відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у залитті квартири позивача, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги вищенаведені обставини та те, що позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме внаслідок неправомірних дій відповідача, як власника квартири, враховуючи, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились унаслідок залиття квартири підтверджена висновком звітом №03/2025 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та становить 8 666 грн., суд вбачає необхідним стягнути вказані грошові кошти з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття належної йому квартири, у якій він проживає, він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили його звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які остання зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 8 000 грн. є справедливою та обгрунтваною, а тому дана вимога підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у загальному розмірі 8 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки матеріального збитку в сумі 4 000 тисячі гривень, що підтверджується договором № 03 на проведення незалежної оцінки від 25.01.2025, платіжною інструкцією №2.92061925.1, актом № 03/02/2025 здачі- приймання виконаних робіт між позивачем та виконавцем ФОП [PERSON] . В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн.. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved