Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача в користь товариства заборгованість за Договором №7199833 від 18.03.2023 у розмірі 28000 грн та заборгованість за Договором №3534795 від 16.03.2023 у розмірі 30324 грн. Позов мотивовано тим, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 18.03.2023 в електронній формі уклали договір позики №7199833 на суму 7000 грн. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС) 25.09.2023 уклали договір факторингу № 01.02-55/23. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-55/23, право вимоги заборгованості [PERSON] за Договором Позики №7199833 перейшло до позивача. Відповідач не виконував умови договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за основним боргом - 7000 грн за відсотками - 21000 грн, разом - 28000 грн. Також, 16.03.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі уклали Договір кредиту №3534795 на суму 13300 грн. ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») 28.11.2023 уклали договір факторингу №01.02-77/23. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору №01.02-77/23, право вимоги заборгованості [PERSON] за кредитним договором №3534795 перейшла до позивача. Відповідач не виконував умови договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість по тілу - 13300 грн, по відсотках - 17024,00 грн разом - 30324,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 18.03.2023 уклали договір надання грошових коштів у позику №7199833, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 7000 гривень строком на 30 днів до 17.04.2023. Сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком №1 до договору, та відповідно до якої проценти за весь строк користування кредитом становлять 4200 гривень за весь строк кредитування. Договір підписаний відповідачем 18.03.2023 00:18:15 одноразовим ідентифікатором t84R6xVFb7, який був відправлений йому на номер телефону [NUMBER] . Позивачем надано паспорт споживчого кредиту, якій містить умови кредитування. Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000013234/ТНПП від 25.02.2025, товариство підтвердило прийняття до виконання та завершення платіжної операції від 18.03.2023 на суму 7000 грн на карту, номер платежу 9c40a643-962c-4d8d-8f92-bea5340fe770; сума 7000.00 грн; отримувач Невідомський Михайло - ЕПЗ номер [NUMBER] . ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа фінанс») 25.09.2023 уклали договір факторингу №01.02-55/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до пункту 3.1.3 договору, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами позики. Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком до договору № 01.02-55/23, право вимоги заборгованості [PERSON] за Договором Позики №7199833, яка станом на дату відступлення склала 28000 грн перейшло до позивача. Позивачем надано платіжну інструкцію від 27.09.2023 про перерахунок позивачем ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 827085,29 грн за договором факторингу. Відповідно до розрахунку ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №7199833 становить за основним боргом - 7000 грн за відсотками - 21000 грн, разом - 28000,00 грн. Також, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] 16.03.2023 в електронній формі уклали Договір кредиту №3534795 на суму 13300 гривень строком 359 днів по 17.03.2023, стандартна процентна ставка становить 2,00% на день. Сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком №1 до договору, та відповідно до якої проценти за весь строк користування кредитом становлять 95760 грн. Договір підписаний відповідачем 16.03.2023 23:15:04 одноразовим ідентифікатором X332, який був відправлений йому на номер телефону [NUMBER] Позивачем надано паспорт споживчого кредиту, якій містить умови кредитування. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «Лінеура Україна» № 20240304-4983 від 04.03.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 16.03.2023 23:14:07 на суму 13300 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 1e547d80-a03f-4d49-8656-356c0cc45ca1, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 35347951679001244, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») 28.11.2023 уклали договір факторингу №01.02-77/23 відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до пункту 3.1.3 договору, право вимоги до Фактора з моменту підписання сторонами реєстру боржників та виконання фактором умов пункту 4.1 та 4.3 договору. На виконання умов пунктів 4.1 та 4.3 договору позивачем надано платіжну інструкцію №9386 від 29.11.2023 про перерахування на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» 1444991,71 грн фінансування згідно Договору факторингу №01.02-77/23 від 28.11.2023. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-77/23, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3534795 перейшла до позивача. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість за договором кредиту №3534795 становить по тілу - 13300 грн, по відсотках - 17024 грн разом - 30324 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 18.03.2023 в електронній формі уклали договір позики №7199833 на суму 7000 грн на 30 днів. Факт перерахунку позивачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яка досліджена судом та не спростована відповідачем. Крім того, ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 16.03.2023 в електронній формі уклали Договір кредиту №3534795 на суму 13300 гривень строком 359 днів. Факт перерахунку позивачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка досліджена судом та не спростована відповідачем. Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, право вимоги по договору позики №7199833 на підставі договору факторингу, який уклали ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС) 25.09.2023 № 01.02-55/23 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, реєстром прав вимог та платіжною інструкцією, які досліджені судом. Також, право вимоги по кредитному договору №3534795 на підставі договору факторингу, який уклали ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС»,) 28.11.2023 №01.02-77/23 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, реєстром прав вимог та платіжною інструкцією, які досліджені судом. Також, суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Як видно із розрахунку позивача за договором від 18.03.2023 №7199833, позивачем нараховувалися відсотки поза межами строку кредитування - 30 днів, на суму 16800 грн, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20. Тому, суд вважає правомірними нарахування відсотків за кредитним договором від 18.03.2023 №7199833 тільки в межах строку кредитування та у розмірах передбачених договором на суму 4200 гривень. Крім того, відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, навіть якщо позивач вважатиме вказану суми (16800 гривень) понадстрокового користування процентами у відповідності до статті 625 ЦК України, чи пенею, зважаючи на те, що вони нараховані в період дії воєнного стану, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача. Відсотки за кредитним договором від 16.03.2023 №3534795 на суму 17024 нараховані в межах строку кредитування. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого, сплата неустойки. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18). Оскільки позивачем не спростовано розмір заборгованості за договором №7199833 від 18.03.2023 у розмірі 13200 (7000+4200) грн та за Договором №3534795 від 16.03.2023 у розмірі 30324 грн, разом - 43524, їх слід стягнути із відповідача в користь позивача. Тому, позов слід задовольнити частково. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн зі сплати судового збору. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, а саме 43524 (13200+30324) грн із заявлених 58324 грн, що становить 74,62 %, в силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1807,59 (74,62 % від 2422,40 ) грн судових витрат зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі наведеного,

Outcome: approved