Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 13.03.2025 року сторони зареєстрували шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що відносини між сторонами погіршилися та з 27.07.2025 року вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, спільний сімейний бюджет у них відсутній, на теперішній час вони мешкають окремо. Зазначає, що примирення між сторонами неможливе, тому подальше збереження шлюбу є недоцільним, суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, судові витрати залишити за позивачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу, просив провести розгляд справи без його участі, від написання відзиву на позов відмовився та просив розірвати шлюб. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2025 року сторони зареєстрували шлюб у Вознесенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №61 /а.с.27/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві та не заперечується відповідачем. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved