Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого сума кредиту (загальний розмір) складає 9000 грн.; строк кредиту 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 9000 грн., в свою чергу [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, у тому числі і відносно відповідачки. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути заборгованість у загальному розмірі 46969,20 грн., яка складається з 9000 грн. сума кредиту, 16477,2 грн. проценти за користування кредитом, 21492,00 грн. проценти нараховані позивачем за 120 календарних днів, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності платіжної картки [PERSON] , а також інформацію про зарахування коштів на платіжну картку. В провадження суду надійшов відзив представника відповідачки адвоката Зачепіло З.Я., у якому сторона відповідачки визнає частково пред`явлені позовні вимоги у розмірі тіла кредиту - 9000 грн., а в іншій частині просить відмовити з огляду на наступне. Представник відповідачки зазначає, що заявлена позивачем сума процентів не відповідає умовам договору та наданому розрахунку, а позовні вимоги позивачем не доведені належними доказами, зокрема до позовної заяви не долучені первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення. Окрім того, процентна ставка, визначена в договорі, застосована всупереч вимог ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Також позивач нараховує заборгованість вже після спливу строку кредитування, який в свою чергу був збільшений позивачем без погодження із відповідачкою, що суперечить нормам чинного законодавства. Від представника позивача в провадження суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача не погоджується з викладеними представником відповідачки доводами з огляду на наступне. Так, кредитний договір укладений між первинним кредитором та відповідачкою, був підписаний останньою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору, що узгоджується з положеннями чинного законодавства. Даним договором були погоджені все істотні умови кредиту, на які погодилася відповідачка та підтвердила це своїм підписом. Позивачем були надані належні та допустимі докази наявності заборгованості відповідачки та не були спростовані нею під час розгляду справи. Щодо доводів сторони відповідача про застосування ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», то представник позивача зазначає, що договір № 7120206 від 29.09.2023 про надання споживчого кредиту, укладений до набрання чинності цим Законом, строк дії договору не продовжувався після набрання чинності цим Законом. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав провадження суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Зачепіло З.Я. у судове засідання не з`явилися, від відповідачки надійшла в провадження суду заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7120206 про надання споживчого кредиту (а.с.21-26), відповідно до умов якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору сума кредиту складає 9000,00 грн., строк кредиту 360 днів. Як вбачається із п.1.5 кредитного договору, сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартна - 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,020% в день та застосовується якщо Споживач до 29.10.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п.1.7, 1.8 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7004,32% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 73476,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 68156,73 грн. Даний договір був підписаний відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору, що передбачено п.9.2 укладеного договору. Також, 29 вересня 2023 року [PERSON] був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.28-29), який містить аналогічні умови кредитування, викладені в кредитному договорі. Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 9000,00 грн. не заперечується стороною відповідача, а також підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» №20240612-18а від 12 червня 2024 року та листом АТ КБ «Приватбанк», згідно з якими на ім`я відповідачки було емітовано платіжну картку, на яку 29 вересня 2023 року було здійснено переказ коштів у розмірі 9000,00 грн. (а.с. 50-52, 155). З картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за договором №7120206 від 29 вересня 2023 року (а.с.32-37) вбачається, що за період з 29 вересня 2023 року по 26 травня 2024 року у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 25477,20 грн., з яких 9000,00 грн. - тіло кредиту та 16477,20 грн. - нараховані проценти за період з 29.09.2023 по 30.12.2023. 27 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф (а.с.55-59), відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження Клієнта ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року (а.с.64 з/б) та Витягу з Реєстру Боржників (а.с. 13), ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №7120206 в розмірі 25477,20 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16477,20 грн. - заборгованість за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» відповідачку повідомлено шляхом направлення на її електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 30). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року було змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.49). Після набуття права вимоги до відповідачки позивачем здійснено нарахування процентів за укладеним кредитним договором у період з 27 травня 2024 року по 23 вересня 2024 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.10-11), з якого вбачається, що у відповідачки за даний період утворилась заборгованість у сумі 9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 21492,00 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Частина 5 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України). Згідно ст.525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.12, ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України. Згідно з ч.6 ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача доведено укладення кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , у якому між сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами. Так, усі істотні умови договору кредиту зафіксовані в кредитному договорі від 29 вересня 2023 року, укладеному між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , який остання підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором №7120206 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року, однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 46969,20 грн., з яких: 9000,00 грн. - тіло кредиту та 37969,20 грн. - нараховані проценти. Стороною відповідача в поданому до суду відзиві не заперечується щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн., водночас не погоджуються зі стягненням нарахованих процентів, вважаючи їх розмір завищеним та відсотки такими, що нараховані поза межами строку кредитування. Щодо правомірність нарахування позивачем процентів та їх стягнення у заявленому розмірі суд зазначає наступне. Так, судом було встановлено, що кредитний договір № 7120206 від 29 вересня 2023 року був укладений строком на 360 днів. Відповідно до наданих стороною позивача розрахунків заборгованостей нарахування процентів відповідачці здійснювалося у період з 29 вересня 2023 року по 23 вересня 2024 року, тобто в межах строку кредитування. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, що укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із системного аналізу вказаних вище норм виходить, що дія пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24 грудня 2023 року; крім того, в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24 грудня 2023 року, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24 грудня 2023 року (дати набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»), а також за договорами, строк кредитування за якими буде продовжено після 24 грудня 2023 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. З урахуванням, що дія договору № 7120206 від 29 вересня 2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] не продовжувалася, нарахування процентів правомірно здійснено за процентною ставкою, визначеною договором. Стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про наявності заборгованості та її розміру суду не надано. Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачки заборгованості за договором №7120206 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2023 року в розмірі 46969,20 грн. Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, суд вважає за необхідне зазначити наступне. До матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від №10/12-2024 10 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем (а.с. 53). В матеріалах позовної заяви наявний акт №8362 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.12), з якого вбачається, що вартість наданої правової допомоги складає 10 000 грн. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved