Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ «Юніт Капітал» чи позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором № 730659290 від 19.03.2021 у розмірі 16845 грн, в т.ч. 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 11845,00 грн -заборгованість за відсотками. Також просило стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позов мотивований тим, що 19.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи первісний кредитор) та [PERSON] уклали кредитний договір № 730659290 у формі електронного документа на суму 5000 грн, погодивши усі істотні умови договору. Відповідач підписав договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8U2X8. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 5000 грн на платіжну карту позичальника № 5168-74XX-XXXX-5540, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, до якого, в подальшому. укладалися додаткові угоди, у т.ч. щодо продовження терміну дії договору факторингу. За договором факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 730659290 від 19.03.2021. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 05/0820-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25/Ю, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором на загальну суму 16845 грн. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» адвокат Хлопкова М.С. у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала. Доводи та заперечення відповідача. [PERSON] , про дату, час та місце розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 18.08.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив клопотання про витребування докази, що містять банківську таємницю. 19.08.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.09.2025, задовольнив клопотання позивача, витребував докази, що містять банківську таємницю. 18.09.2025 до суду надійшли витребувані судом докази. 22.09.2025 сторони до суду не з`явилися. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин 19.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 730659290 від 19.03.2021. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV8U2X8, що надійшов на мобільний номер позичальника [NUMBER] . Для укладення договору відповідач в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 19.03.2021 о 08.18 год подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій зазначив власні дані: прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер, дані паспорта, електронну адресу, суму кредиту, строк кредитування, номер платіжної картки, на яку надійшли кошти за договором. Згідно п.п. 1.1., 1.2 договору сторони домовилися про надання кредиту у розмірі 5000 грн строком на 19 днів, від дати отримання кредиту. Сторони домовилися, що встановлений у договорі строк дисконтного періоду (п.1.2) може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та активації в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування функції продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.(п.1.3) На період строку, визначеного у п. 1.2 договору нарахування процентів здійснюється за ставкою 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.4.1). За умови продовження строку дисконтного періоду нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду договором визначений інший порядок нарахування процентів. Відповідно до п.1.7 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії договору, але не більше ніж на 90 календарних днів. За таких умов позичальник сплачує кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно платіжного доручення від 19.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 5000 грн згідно договору №730659290 від 19.03.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 5000 грн. Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» та виписки по рахунку в банку на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 19.03.2021 зараховані кошти в сумі 5000 грн. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] (за період з 19.03.2021 24.03.2921, тобто фінансовий номер, є [NUMBER] , вказаний номер знаходиться в анкетних даних [PERSON] . 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019, до якого, в подальшому, укладалися додаткові угоди, у т.ч. щодо продовження терміну дії договору факторингу. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжений строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладений у новій редакції, проте його реквізити щодо номеру договору №28/1118-01 та дати укладання 28.11.2018 не змінилися. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно реєстру прав вимоги №133 від 11.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №730659290 від 19.03.2021 в розмірі 10520 грн, в т.ч. 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту та 5520 грн заборгованість по відсотках. Згідно розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість [PERSON] з 12.05.2021 по по 05.07.2021 року становить 16845 грн, в т.ч. 5000 грн заборгованість за тілом кредитуу, 11845 грн заборгованість за відсотками. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 05/0820-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №730659290 від 19.03.2021. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25/Ю, за умовами якого позивачу відступлене право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором на загальну суму 16845 грн. Згідно розрахунку заборгованість за договором № 730659290 від 19.03.2021 становить 16845 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 11845 грн -заборгованість за відсотками. Встановлені обставини підтверджуються письмовими доказами: кредитним договором, правилами надання коштів у позику, довідкою щодо дій відповідача в ІТС товариства при укладенні договору, договорами факторингу, реєстрами прав вимог, додатковими угодами до договору факторингу, розрахунками заборгованості, іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36 Господарського процесуального кодексу України\~та\~статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою\~статті 530 ЦК України\~визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514\~цього\~Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ч. 1 ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір в електронній формі. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатору, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону. Належність відповідачу даного номера телефону станом на дату укладання кредитного договору підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн, що надійшов на його платіжну карту, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» у день укладення кредитного договору. Сторони домовилися, що кредит надається відповідачу строком на 19 календарних днів (дисконтний період), а також про те, що факт користування позичальником сумою кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом, албе не більше ніж 90 календарних днів (п.1.7). Сторони також узгодили розмір процентів, які нараховуються за користування кредитом під час дисконтоного періоду (0,01 процентів в день від суми кредиту), а також розмір процентів, які нараховуються за користування кредитом у разі продовження його дії на умовах п.1.7 договору. Відповідач не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними після закінчення дисконтного періоду (19 календарних днів), отже строк користування кредитом продовжився на 90 календарних днів, тобто до 17.06.2021 (12 днів березня, 30 днів квітня, 31 день травня, 17 днів червня) та у кредитора виникло право на нарахування відсотків відповідно до п.1.7 договору, з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Первісний кредитор нарахував заборгованість за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги, тобто станом на 11.05.2021. Згідно реєстру прав вимоги №133 від 11.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №730659290 від 19.03.2021 в розмірі 10520 грн, в т.ч. 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту та 5520 грн заборгованість по відсотках. Після відступлення права вимоги за кредитом, новий кредитор має право нараховувати проценти, якщо це передбачено договором та законодавством, але тільки до моменту повного виконання зобов`язань позичальником або до припинення кредитором права нараховувати проценти згідно з договором чи законом. Це означає, що якщо відступлення права вимоги відбулося після строку кредитування, то право на нарахування процентів зазвичай припиняється. Отже відступлення права вимоги первісним кредитором ТОВ «Таліон Плюс» мало право нараховувати проценти в межах строку дії кредитного договору (з урахуванням його продовження на 90 календарних днів) до 17.06.2021. Отже після завершення строку кредитування право на нарахування процентів припинилося. Відтак, з урахуванням умом кредитного договору відповідач має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал», що розрахована станом на 17.06.2021 у розмірі 14780 грн, в т.ч. 5000 грн тіло кредиту, 5525 грн процентів нарахованих первісним кредитором станом на 11.05.2021) та 4255 процентів нарахованих ТОВ «Таліон Плюс» у період з 11.05.2021 по 17.06.2021). Позивач довів факт передачі права вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами відповідно до договорів факторингу, а тому позивач є належною стороною. Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували б суму заборгованості. Разом з цим, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). Так, під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦКУ країни засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Фінансові установи, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial