Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

08 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 26\~469,44 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 126,18 грн та 773,12 грн. інфляційних втрат за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 р. Позовну заяву ТОВ «ФК «Паріс» обґрунтовує тим, що 21.08.2019 року між АТ «РВС Банк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору №0038311 про надання банківської послуги, платіжна картка «Простір», що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого [PERSON] надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у розмірі 20\~512 грн. 82 коп., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18,00% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. 28.12.2021 між АТ «РВС Банк та ТОВ «ФК» Паріс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 28/12/2021-1 за умовами якого АТ «РВС Банк» (первісний кредитор) відступає, а ТОВ «ФК» Паріс» (новий кредитор) приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними у додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємними, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. 26.01.2022 ТОВ «ФК «Паріс» на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 08.10.2024 у нього наявна заборгованість у розмірі 26\~469,44 грн, з яких: 14\~514,57 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 3\~577,64 грн\~заборгованість за процентами, 8\~377,23 грн заборгованість за комісією,\~а також 126,18 грн 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року та 773,12 грн інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. Загальна сума заборгованості складає 27\~368, 74 грн. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. Відповідно до ч.1\~ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 19 листопада 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Паріс» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 19.11.2024 року. Від представника позивача ТОВ «ФК «Паріс» Єгорова О.Ф. у позовній заяві міститься клопотання, у якому він просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримав зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомляв суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №06\~102 4933 2235, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 21.08.2019 між АТ «РВС Банк» та\~\~ [PERSON] підписано заяву-договір № 0038311 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб за умовами якого товариство надало відповідачу споживчий кредит на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 20\~512,82 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 18 % річних, тип процентної ставки - фіксована (далі договір) (а.с. 29). Відповідач [PERSON] своїм підписом на Заяві-Договорі підтвердив, що з умовами договору ознайомлений та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до договору. Також, в день підписання заяви-Договору № 0038311 від 21.08.2019 року, відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] , яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки від 21.08.2019 року (а.с. 29) Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 20\~512,82 грн за кредитним договором доводиться меморіальними ордерами № 2916 та №2917 від 21.08.2019 (а.с. 46). 21.08.2019 АТ «РВС Банк» та відповідач [PERSON] підписали Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) (надалі - Графік платежів), який є невід`ємним додатком № 1 до Заяви-Договору № 0038311 від 21.08.2019 (а.с. 29 зворот) 28.12.2021 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, за\~умовами якого, АТ «РВС Банк» передає ТОВ «ФК «Паріс» права вимоги, а ТОВ «ФК «Паріс»\~приймає належні АТ «РВС Банк» права вимоги за кредитними договорами зазначеними в додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС Банк» та боржиками, що підтверджується також актом прийому - передачі прав вимоги і документів до договору про відступлення прав вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021 (а.с. 39). З реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 28/12/2021-1) вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 0038311 від 21.08.2019, за яким загальна сума заборгованості становить 26\~469, 44 грн, з яких:\~14\~514,57\~грн\~прострочена\~заборгованість\~за\~тілом\~кредиту;\~3\~577,64\~грн\~заборгованістьза\~процентами, 8\~377, 23 грн заборгованістьза комісією (а.с. 36). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0038311 від 21.08.2019 наданого ТОВ «ФК «Паріс», відповідач здійснював платежі на рахунок погашення споживчого кредиту, з метою виконання договору, чим вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Враховуючи сплачені відповідачем кошти: в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту на суму 5\~998,25 грн., в рахунок погашення заборгованості по щомісячній комісії на суму 7\~007, 27 грн. та суму за погашення заборгованості по процентам в розмірі 3\~054,52 грн., заборгованість станом на 08.10.2024 складає 26\~469,44 гривні. З наданого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~станом на 08.10.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «Паріс» нарахувало [PERSON] 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 126,18 грн та інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у сумі 773,12 грн (а.с. 55). 25.01.2022 ТОВ «ФК «Паріс» на адресу [PERSON] направило вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання за заявою договором № 0038311 від 21.08.2019, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та описом вкладення цінним листом (а.с. 56-58 зворот). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями\~ст. 526 ЦК\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України\~визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд враховує, що згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~ передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК Україниі охоронна норма частини другоїстатті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 лютого 2020 року в справі №912/1120/16. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно достатті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно достатті 625 ЦК Україниу розмірі, встановленому законом або договором. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц зазначила, що устатті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору. Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно достатті 625 ЦК України. Так само, якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно достатті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц та від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 зазначала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно достатті 625 ЦК Україниє мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 зазначала, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. У Заяві-Договорі № 0038311 від 21.08.2019 визначено строк дії кредиту - 24 місяці, тобто до 21.08.2021. Отже, у позивача виникло право на нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних з 22.08.2021. Згідно п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нараховані інфляційні втрати та три проценти річних нараховані позивачем за період 28.12.2021 по 23.02.2022 підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст.\~12, ч.ч. 1, 3 ст.\~13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, щостаття 204\~ЦК України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Зокрема,\~ч.\~1\~ст.\~625\~ЦК України\~встановлено,\~що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договору, не повернувши позичені кошти, порушено майнові права ТОВ "ФК "Паріс", тому з відповідача слід стягти заборгованість за кредитним договором та задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог. Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved