Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, подана представником позивача адвокатом Бібік О.М.. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача вказує, що з 09.08.2015 по 13.08.2024 року позивач та відповідач двічі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2024 року остаточно був розірваний. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що як за час шлюбу так і після його розірвання спільні діти проживають разом з позивачем у квартирі, яка є особистою власністю останньої. Обов`язки по вихованню дітей, піклуванню про них та їх розвитком займається позивачка, яка окрім створення комфортних умов проживання також приділяє належну увагу гармонійному розвитку та навчанню дітей, забезпечує догляд за їх станом здоров`я, тощо. Вказує, що спільна з відповідачем дочка [PERSON] навчається в Ірпінському гуманітарному ліцеї «Лінгвіст», має бездоганну характеристику, є зразковою ученицею, має успіхи у навчанні, весела та товариська. Члени родини приймають участь у вихованні та навчанні дитини, мати завжди та вчасно привозить дитину на навчання, дідусь забирає після уроків, а бабуся допомагає в підготовці до творчих завдань. За результатами пройденого з [PERSON] соціально-психологічного дослідження в Центрі дитячої та сімейної психології «Немо Центр» психологом встановлено, що дитина має тісний емоційний зв`язок з матір`ю. Спільний з відповідачем син [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад « [PERSON] », має високий рівень соціально-особистісного розвитку, добре розвинені комунікативні навички, дитина завжди охайна та доглянута. Мати піклується про дитину, приймає активну участь у житті закладу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, приводить та забирає її із закладу. Батько [PERSON] у життєдіяльності садочка участі не приймає, на батьківських зборах не з`являвся, поведінкою сина у педагогів не цікавився. Звертає увагу, що у вказаному дошкільному закладі навчалась і [PERSON] , натомість батько так само участі у життєдіяльності закладу не приймав, дитину із садка забирав вкрай рідко, не спілкувався з педагогами стосовно питань виховання та освітнього дошкільного процесу дитини. Вказує, що на відміну від позивача, відповідач вкрай рідко спілкується зі спільними дітьми, не цікавиться їх успіхами, розвитком, забезпечувати дітей у добровільному порядку відмовляється, у зручні дні та години спілкується лише з донькою, через що спільний син [PERSON] ображається, хвилюється та не розуміє ігнорування з боку батька. Зазначає, що жодних перешкод батькові у спілкуванні з дітьми позивач не вчиняла, проте, останнім часом поведінка відповідача та його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків стали підставами для неодноразових звернень до поліції з метою розшуку дітей та встановлення їх місця перебування. Додає, що з 16.11.2023 року працює в КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» на посаді лікаря-ренгенолога, за час роботи зарекомендувала себе кваліфікованим спеціалістом, у колективі користується повагою та авторитетом, заходи дисциплінарного стягнення не застосовувались. Разом з цим, позивач працює в ТОВ «Медікал Грант» на посаді лікаря-ренгенолога, зарекомендувала себе як сумлінна працівниця з високим рівнем професіоналізму, за час роботи жодного дисциплінарного порушення зафіксовано не було. За медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога позивачка не зверталась. У зв`язку з викладеним, позивача через свого представника адвоката Бібік О.М. звернулась до суду з даним позовом та просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: кожну середу з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, кожну суботу з 11 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин з обов`язковим урахуванням бажання та стану здоров`я дітей. Ухвалою суду 22.05.2025 року відкрито провадження по справі у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання та ухвалою суду від 03.09.2025 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. 24.09.2025 року [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 05.06.2025 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився. У поданій 11.08.2025 року до суду заяві, [PERSON] просила проводити розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, враховуючи наданий висновок. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті\~178 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною другою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.08.2024 року, яке набрало законної сили 13.09.2024 року, по справі №367/4819/24, судом встановлено, що сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копіями долучених свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Вказаним рішенням суду шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.11.2021 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №736, був розірваний. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ., в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Також встановлено, що спільні діти сторін, народженні під час шлюбу, проживають разом з позивачкою [PERSON] .. Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.03.2025 року складає 83\~902,82 грн.. Із наявних матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в Ірпінському гуманітарному ліцеї «Лінгвіст» з вересня 2023 року. Зарекомендувала себе як старанна, наполеглива учениця. Всі члени родини приймають активну участь у вихованні та навчанні дитини, мама завжди вчасно привозить доньку до школи, дідусь забирає після уроків, бабуся допомагає в підготовці до занять, творчих заходів. Найголовніша роль у вихованні дочки належить матері [PERSON] .. З проведеного соціально-психологічного дослідження [PERSON] , за висновками психолога вбачається, що ставлення дитини до батька є дистантним, з переважно негативним емоційним фоном. Дитина уникає його фігури в комунікаціях та образах, повідомляє про негативні епізоди взаємодії. Спостерігається психологічне дистанціювання з ознаками формування стійких переживань на момент дослідження. При цьому, дитина має тісний емоційний зв`язок з матір`ю, сприймає як надійне джерело безпеки й підтримки. Малолітній [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад «Карамелька». Дитина завжди охайна, доглянута, мати піклується про дитину, приймає активу учать у житті закладу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, приводить та забирає з дитячого садка, забезпечує усім необхідним для всебічного розвитку дитини. Батько [PERSON] у життєдіяльності закладу участі не приймає, на батьківські збори не з`являється, поведінкою сина у педагогів не цікавиться, забирав з сина з садочка три рази. Крім того, вказаний дошкільний заклад відвідувала і старша сестра [PERSON] [PERSON] , але батько так само не брав участі у життєдіяльності садка, вкрай рідко забирав дитину із дитячого садочку, не спілкувався з вихователями відносно питань виховання та освітнього дошкільного процесу дитини. Із наявних у матеріалах справи копій декларацій про вибір лікаря [PERSON] та [PERSON] встановлено, що законним представником дітей зазначено матір [PERSON] .. Відомості про батька, як про законного представника малолітніх дітей відсутні. Із відповіді ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області на адвокатський запит адвоката Бібік О. вбачається, що позивачка [PERSON] зверталась до поліції з приводу того, що [PERSON] забирає дітей, але не повідомляє куди та не говорить коли поверне, домовляється з дитиною про зустрічі без відома матері. Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач [PERSON] працевлаштована, працює в КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» на посаді лікаря-рентгенолога, має стабільний та офіційний дохід, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не зверталась. З 30.01.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно з наданим висновком, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , з матір`ю [PERSON] .. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 4 та 5\~ст. 19 Сімейного кодексу України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч. 4, ч. 6\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно зі\~статтею 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. У відповідності до\~ст. 153 Сімейного кодексу України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно з\~ст. 157 Сімейного кодексу України\~той із батьків, хто проживає оремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною першою\~статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.04.2020 справа N 686/687/17. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1\~ст. 161 Сімейного кодексу України\~встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства",\~ст. 161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про\~визначення місця проживання\~дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про\~визначення місця проживання\~дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (N 2) від 27 листопада 1992 року, N 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Верховний Суд зазначає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Згідно положень ст.ст.12,\~13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно до ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч.1-4, 8\~ст.83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що\~визначення місця проживання\~дітей разом з матір`ю, не суперечитиме інтересам самих дітей, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, а також відсутність заперечень проти заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: кожну середу з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, кожну суботу з 11 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, з обов`язковим урахуванням бажання та стану здоров`я дітей. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved