Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову зазначається про те, що 24.11.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №20117438518, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 12814 гривень. Також, 30.09.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1010592300, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 78583,09 гривень. Позивач надав відповідачу кредитні кошти у спосіб, визначений договорами, однак відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 10.01.2025 становить: по кредитному договору від №20117438518 від 24.11.2020 9752,28 грн, з яких: 6082,38 грн заборгованість за кредитом; 3669,90 грн заборгованість за процентами; по кредитному договору №1010592300 від 30.09.2022 в розмірі 95756,54 грн., з яких: 76084,37 грн заборгованість за кредитом; 16,03 грн заборгованість за процентами; 19656,14 грн. заборгованість за комісією. В загальному позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному в розмірі 105508,82 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.05.2025, справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, передано на розгляд Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 вказану справу розподілено до розгляду судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбичу В.Л. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2025 цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача АТ «ПУМБ» не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.09.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] шляхом підписання заяви №1010592300 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 78 583,09 грн. Строк дії Договору 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %, розмір процентної ставки 0,01% річних. Відповідно до графіку платежів реальна річна процентна ставка 32,899 %, загальна вартість кредиту за 36 місяці становить 118 200,79 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 39 617,7 грн. Дата платежу до 30 числа кожного календарного місяця. Платіжні періоди з 30.09.2022 до 30.09.2025. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 100,16 грн щомісяця. 30 вересня 2022 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту. Так, з платіжної інструкції № TR.60647102.80082.25578 від 30.09.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від АТ «ПУМБ» шляхом здійснення переказу кошти у сумі 78583.09 грн. Так само з виписки/особового рахунку за період з 30.09.2022 до 10.01.2025 вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами та періодично здійснював погашення наявної у нього заборгованості. Також, 24.11.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №20117438518, за умовами якого позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом, що становить 3000 грн. 00 коп. Факт укладення кредитного договору 24 листопада 2020 року №20117438518 між сторонами підтверджується копією заяви від 24.11.2020 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за якою АТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит в сумі - 3 000 грн. 00 коп. з зарахуванням коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування коштами у сумі 47,88 % річних строком на 12 місяців з можливістю пролонгації на такий самий строк за відсутності заперечень сторін. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на те, що така заява разом із Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами банку, Паспортом споживчого кредиту складають договір кредитування, підтвердивши, що ознайомився із зазначеними документами, до яких не має заперечень. 24 листопада 2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договорами, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За змістом пункту 2.1.1 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування. Згідно з пунктом 2.2.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору (пункт 2.2.2 Розділу І). Відповідно до пункту 2.2.5. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Пунктом 2.4.1 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим договором, та/ або відмови від усіх послуг банку. Умовами Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується наданою представниками АТ «ПУМБ» довідкою, а також розрахунками позивача. За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови кредитного договору від 15 жовтня 2020 року суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту повинна виконуватись згідно із діючим законодавством та умовами укладеного між сторонами договору. 31.01.2025 за вих. Вих.№ KHO-44.2.2/18 позивачем АТ «ПУМБ» на адресу відповідача, надіслано письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 20117438518 від 24.11.2020 у розмірі 9 752,28 грн. та за кредитним договором № 1010592300 від 30.09.2022 у розмірі 95 756,54 грн. протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа, та попередив, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, банк застосовує заходи примусового стягнення кредитної заборгованості. Разом з тим, вимога відповідачем виконана не була, заборгованість по кредитних договорах не погашена. На підставі розрахунків АТ «ПУМБ» щодо заборгованості відповідача вбачається, що у [PERSON] станом на 10.01.2025 виникла заборгованості перед АТ «ПУМБ» в загальному розмірі 105508,85 грн., а саме: - По кредитному договору від 24.11.2020 № 20117438518 - 9752.28 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні 28 копійок) грн., з яких: 6082.38 грн. заборгованість за кредитом; 3669.9 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; - По кредитному договору від 30.09.2022 № 1010592300- 95756.54 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень 54 копійки) грн., з яких: 76084.37 грн. заборгованість за кредитом; 16.03 грн. заборгованість процентами; 19656.14 грн. заборгованість за комісією. Тож, Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 105508,85 грн. Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками заборгованості. Доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Невиконання відповідачем договірних зобов`язань і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 19656,14 грн комісії за кредитним договором №1010592300 від 30.09.2022, то Суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Тож, враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії. Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень\~ст.76-81 ЦПК України\~на спростування обставин, на які посилається позивач та не направив суду жодних заперечень щодо позовних вимог. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитними договорами, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за: кредитним договором від 24.11.2020 № 20117438518 в розмірі 9752.28 грн., з яких: 6082.38 грн. заборгованість за кредитом; 3669.9 грн. заборгованість процентами; за кредитним договором від 30.09.2022 № 1010592300 в розмірі 76100,40 грн., з яких: 76084.37 грн. заборгованість за кредитом; 16.03 грн. заборгованість процентами. Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне. Зважаючи на те, що задоволено на 81,37% позовних вимог, в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 1971,10 грн. (2422,40/100х83,76%). На підставі наведеного та

Outcome: partial