Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі також - ТОВ «Коллект Центр», позивач) звернулося до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3774653. Згідно п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору, проценти за користування кредитом: 15,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. П. 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3774653. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3774653. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором № 3774653. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3774653 від 04.06.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 33 756,75 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29 256,75 грн. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 3774653 від 04.06.2021 у розмірі 33 756,75 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.45). 21.01.2025 від представника позивача ТОВ «Коллект Центр» надійшло клопотання про витребування доказів у якому просили поновити строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувати у АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію чи видавалась [PERSON] кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 04.06.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по [PERSON] за номером картки № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 09.06.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 09.06.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (а.с.63-67). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр», поновлено строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію: чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 04.06.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 09.06.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 09.06.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с.72-74). 12.02.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист в якому повідомили, що відповідь буде підготовлена та направлена протягом 10 робочих днів з моменту отримання даного листа (а.с.82). 12.03.2025 від представника позивача ТОВ «Коллект Центр» надійшло клопотання в якому просили відкласти розгляд справи та повторно зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» виконати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025 та надати витребувані докази (а.с.93-94). 27.05.2025 Канівським міськрайонним судом Черкаської області повторно направлено АТ КБ «ПриватБанк» ухвалу від 29.01.2025 про витребування доказів (а.с.145). 22.07.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист в якому повідомили, що на ім`я [PERSON] в банку не імітовано карту № [NUMBER] (а.с.175). 08.08.2025 від ТОВ «Коллект Центр» надійшли письмові пояснення в яких пояснили, що 29.01.2025 Канівський міськрайонний суд Черкаської області задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо видачі карти [PERSON] . На виконання вимог ухвали АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь від 14.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250708/80969 в якій зазначив, що на ім`я відповідача в банку не імітовано карту № [NUMBER] . У зв`язку з цим позивач вважає за необхідне надати наступні додаткові пояснення. 04.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 3774653. Згідно п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн. Відповідно до п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту та зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. На виконання умов укладеного договору, позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника. Відповідно до платіжного доручення від 04.06.2021 № 47937236, за договором на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача, зазначений при укладенні договору. Відповідно до умов договорів кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. У зв`язку з вищевказаним, із врахуванням процедури перерахунку кредиту, до позовної заяви було долучено саме вищевказані докази видачі кредитних коштів. З наведених вище положень укладеного між сторонами договору та норм чинного законодавства України звертають увагу на те, що надана позивачем квитанція є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт перерахування позикодавцем грошових коштів відповідачу, оскільки правовідносини виникли, в тому числі, з урахуванням вищезазначених норм законодавства, зокрема, і з використанням платіжних інструментів. Також, відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит від 04.06.2021 № 3774653 від первісного кредитора ТОВ «Мілоан», відповідачем було сплачено проценти за користування кредитом в такі дні: 04.07.2021 - сплата комісії за пролонгацію - 500,00 грн.; 04.07.2021 - сплата тіла кредиту - 500,00 грн.; 04.07.2021 - сплата процентів по кредиту - 15,00 грн. Отже, як вбачається із розрахунку боргу, відповідач сплачував кошти зв кредитним договором. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020). Факт здійснення погашення заборгованості та пролонгації строків виконання зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком первісного кредитора, свідчить про належне усвідомлення відповідачем умов зазначеного договору, його прийняття та фактичне визнання існування заборгованості. Отже, матеріали справи надають достатні докази отримання відповідачем коштів за договором, часткового погашення заборгованості та подальшого користування кредитними коштами. Непогашення боргу стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права як правонаступника. Позивач звернувся до первісного кредитора - ТОВ «Мілоан» щодо відповідача з проханням надати докази: ідентифікації позичальника, а саме довідку банкID/довідку про ідентифікацію позичальника; логування дій при укладенні кредитного договору № 3774653 від 04.06.2021. На прохання ТОВ «Коллект Центр» ТОВ «Мілоан» надало наступні документи: копія інформації про посвідчення особи з системи BankID НБУ; інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду). Більше того, з копії інформації про посвідчення особи з системи BankID НБУ вбачається, що ідентифікацію було здійснено в тому числі за допомогою BankID НБУ. А інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) підтверджує підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину. До укладення кредитного договору, відповідачем - позичальником складено та подано анкету-заяву на кредит. Верифікація відповідача - позичальника здійснена за допомогою системи BankID Національного банку України. Дані вказані заявником в анкеті-заяві співпадають з тими, які отримано з системи BankID НБУ. Технологічно система BankID НБУ влаштована таким чином, що користувач, який запитує послугу на сайті надавача послуг, обирає серед банків, що приєдналися до системи BankID НБУ, той банк, в якому він безпосередньо верифікований, є його клієнтом та має діючий договір, після чого проходить багатофакторну автентифікацію на сторінці обраного ним банку (що фактично релевантна автентифікації при доступі до управління карткою/рахунком за допомогою інтернет-банкінгу) та надає цьому банку згоду на передачу ідентифікаційних даних надавачу послуг. Навіть якщо припустити, що мають місце шахрайські дії, шахрайські дії щодо особи не звільняють таку особу від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання, а спір між потерпілим та обвинуваченим не стосується правовідносин між боржником та кредитором та має вирішуватись окремо в рамках кримінального провадження. Отже, факт укладення договору має місце, ідентифікація та верифікація відповідача проведена за допомогою системи BankID НБУ. Звертають увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Просять суд долучити дане письмове пояснення до матеріалів справи та позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі (а.с.178-180). 21.08.2025 від ТОВ «Коллект Центр» надійшло повторне клопотання про витребування доказів в якому просили витребувати у АТ КБ «ПриватБанк»: ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 04.06.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 04.06.2021 по 11.06.2021; інформацію чи відкривалася [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки [NUMBER] ; чи відкривалися інші банківські рахунки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ); інформацію щодо номера телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 11.06.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) (а.с.187-189). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»: ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 04.06.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 04.06.2021 по 11.06.2021; інформацію чи відкривалася [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки [NUMBER] ; чи відкривалися інші банківські рахунки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ); інформацію щодо номера телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 04.06.2021 по 11.06.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) (а.с.201-203). 18.09.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребовувані документи (а.с.210-211). Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Німченко А.Р. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві та письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти отримання ним кредиту, проте наголошував, що його не ознайомлювали з нарахуванням відсотків. Представник відповідача - адвокат Божок М.І. в судовому засіданні не заперечував проти отримання кредиту, проте вказав, що [PERSON] не був ознайомлений з розміром відсотків, які завеликі, неспівмірні з розміром отриманого кредиту. Просив відмовити в стягненні відсотків у повному обсязі. Крім того в матеріалах справи відсутні докази оплати договору відступлення прав вимоги, а тому позивач не набув права вимоги до відповідача. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3774653, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків 15,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом та 5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в поточний період (п.п. 1.5.2, 1.6). Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п. 6 кредитного договору) (а.с.6-9). Згідно з п.1.5. договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 5 015,00 грн. Згідно з п.1.5.1. договору, комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховуються за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 15,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку за кожен день користування кредитом (п.1.6. Кредитного договору). Відповідно до п.2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.4.1. Кредитного договору передбачено зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Згідно з пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п.2.4. цього договору. Відповідно до п. 4.2 розділу 4 кредитного договору, сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.6. Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до пункту 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посилання на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 договору). За змістом п. 6.3 кредитного договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно з п. 7.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 2.3.1 договору, продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Відповідно до п. 2.3.1.1. договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може становити: 3, 7, 15 днів з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту відповідно 3.00, 5.00, 10.00 за його продовження. Згідно з пунктом 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Відповідно до додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021, заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 04.07.2021 в розмірі 5 015,00 грн. з яких: 5 000,00 грн. - кредит; 15,00 грн. - проценти (а.с.10). Анкета-заява на кредит № 3774653 від 04.06.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачу [PERSON] у ТОВ «Мілоан» суми кредиту 5 000,00 грн., строк кредиту 30 днів з 04.06.2021, дата повернення 04.07.2021, сума до повернення 5 015,00 грн., складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 0,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом: 15,00 грн., нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.11-зворот - 12). 04.06.2021 відповідач [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту № 3774653, який містить наступну інформацію: щодо отримання кредиту у розмірі 5 000,00 грн. на строк 30 днів, загальні витрати за кредитом 15,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п.1.3. Договору 5 015,00 грн. Реальна річна процентна ставка 4,00% річних. Позичальник може продовжити строк кредитування на пільгових умовах відповідно до п.2.3.1.1 Договору, сплативши в т.ч. комісію за управління та обслуговування кредиту, в наступних розмірах: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії, відсотків від поточного залишку кредиту - 3,00%, 7 днів - 5,00%, 15 днів - 10,00%. Протягом періоду на який продовжено строк кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,01% за кожен день користування кредитом. Протягом періоду на який продовжено строк кредитування на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою в розмірі 5% за кожен день користування кредитом (а.с.10-зворот - 11). З довідки про ідентифікацію вбачається, що кредитний договір № 3774653 від 04.06.2021 підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W55817, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача 04.06.2021, номер телефону [NUMBER] (а.с.12-зворот). Відповідно до копії платіжного доручення № 47937236 від 04.06.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти згідно договору № 3774653 в сумі 5 000,00 грн. (а.с.13). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250908/63453-БТ від 12.09.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Ідентифікаційні дані власника картки: [PERSON] ; РНОКПП [NUMBER] ; серія та номер паспорта [NUMBER] ; адреса місця проживання: [ADDRESS] ; фінансовий номер телефону [NUMBER] (а.с.210). Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку [PERSON] , 04.06.2021 вбачається операція зарахування переказу в сумі 5 000,00 грн. (а.с.211). З відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с.13-зворот - 14) вбачається, що позичальник здійснював сплату за пролонгацію договору 04.07.2021 - 500,00 грн. Розмір заборгованості за тілом кредиту складає 4 500,00 грн., розмір заборгованості за відсотками - 13 506,75 грн. Умовами договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження та або поновлення пільгового періоду та строку кредитування. Тобто відповідач, здійснюючи плату за пролонгацію, продовжував строк кредитування ще на 15 днів. А загальний термін кредитування склав 105 днів. 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43 (а.с.17-19). Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 43 427 967,63 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 6.1.4. Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 4) який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Згідно з платіжним дорученням № 3550010 від 20.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» здійснив платіж на користь ТОВ «Мілоан» відповідно до договору факторингу № 16/12-2021 від 16.12.2021 у сумі 1 563 897,11 грн. (а.с.19). Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло реєстр боржників кількістю 1 880 штук (а.с.19-зворот). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 у загальній сумі 18 006,75 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 500,00 грн.; заборгованість за процентами - 13 506,75 грн. (а.с.20-22, 23). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021, заборгованість [PERSON] у загальній сумі становить 33 756,75 грн., яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 4 500,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 13 506,75 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 15 750,00 грн. (а.с.15). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с.24-26). Згідно з п. 2.1. Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно з п. 5.2. Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, права вимоги вважаються відступленими Первісним кредитором та набутими Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» передав, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв реєстр боржників кількістю 207 307, після чого, з урахуванням умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованості від боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.26-зворот). Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 та витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3774653 у загальній сумі 33 756,75 грн., заборгованість за тілом кредиту - 4 500,00 грн., заборгованість за процентами - 29 256,75 грн. (а.с.27-28, 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021, заборгованість [PERSON] у загальній сумі становить 33 756,75 грн., яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 4 500,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 29 256,75 грн. (а.с.16). Вказана сума заявлена позивачем до стягнення. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З договору про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 вбачається що його укладено в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом враховано також висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання відповідачем ТОВ «Мілоан» відповідної анкети-заяви на кредит № 3774653 від 04.06.2021, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Оскільки без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, за яким з рахунку ТОВ «Мілоан» перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] , зареєстрованої останнім у особистому кабінеті на сайті miloan.ua. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Крім того, оформлення, підписання договору про споживчий кредит та отримання коштів відповідачем не оспорюється та визнається. Також зарахування коштів в розмірі 5 000,00 грн. на картку [PERSON] підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250908/63453-БТ від 12.09.2025. Крім того, у договорі зазначені персональні дані відповідача, які повністю збігаються із зазначеними даними у заявах, наданих суду представником відповідача, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, номеру телефону. Даних на спростування належності відповідачу карти № [NUMBER] матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, які були б не враховані первісним кредитором. Як вже було встановлено судом, договір про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконував. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту (пункт 1.2, 1.3) і розміру процентної ставки (пункт 1.5, 1.6), порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитного договору можливо дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак у справі не встановлено, що ТОВ «Мілоан» приховало від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Заперечуючи проти правильності розрахунку та розміру заборгованості по відсоткам, стороною відповідача не надано доказів щодо неправильності розрахунку наданого позивачем, своїх розрахунків не наведено та не надано належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов договору. Щодо заборгованості по відсотках суд зазначає наступне: Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 Пролонгація на стандартних умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведені в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. З викладеного вище, суд зазначає, що сторонами договору про споживче кредитування чітко погоджений розмір процентної ставки, який нараховується протягом строку кредитування (30 днів) - 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також розмір процентної ставки, який нараховується у разі пролонгації строку кредитування на 60 днів на стандартних (базових) умовах - 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При чому, пролонгація договору на базових умовах не потребує вчинення сторонами договору додаткових дій, а відбувається шляхом продовження користування позичальником кредитними коштами. Суд також звертає увагу, що умовами вказаного договору визначено не одноразова можливість пролонгації такого договору на 60 днів, а узгоджено, що у разі закінчення пролонгованого строку договору і продовження користування позичальником кредитними коштами, кредитний договір продовжується на чергові 60 днів. Таким чином, за умовами договору кредиту та з урахуванням норм цивільного законодавства, що регулюють такі правовідносини, проценти за користування кредитними коштами після спливу 30-денного строку нараховуються на базових умовах в розмір 5 % або до моменту фактичної сплати позичальником заборгованості в повному обсязі, або до вчинення позичальником дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах, або до моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги про погашення заборгованості. Відтак, враховуючи, що відповідачем факт підписання договору про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 не заперечується, суд доходить висновку, що сторони договору погодили визначені в ньому умови, у тому числі, щодо автоматичної пролонгації договору та розміру процентної ставки відповідно до типу пролонгації (базова/пільгова). Крім того, відповідач сплатив 500,00 грн. 04.07.2021 за пролонгацію договору, чим продовжив строк кредитування на пільгових умовах ще на 15 днів. Загальний термін кредитування відповідача на пільгових та на стандартних умовах склав 105 днів (30 днів + 15 днів + 60 днів). Отже, нарахування процентів поза межами 30-денного строку користування кредитними коштами є правомірним та відповідає умовам укладеного договору. Доводи сторони відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем процентів за користування кредитним коштами є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, на момент відступлення ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, у тому числі, за договором про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» складала 18 006,75 грн., що підтверджується відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення станом на 17.09.2021, реєстром боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021. Вказаний розрахунок суд вважає таким, що відповідає умовам договору споживчого кредиту, оскільки за період з 04.06.2021 до 04.07.2021 (30 днів) процентна ставка складала 0,01, що дорівнює 15,00 грн., за період з 05.07.2021 до 19.07.2021 (15 днів) процентна ставка складала 0,01, що дорівнює 6,75 грн., а за період з 20.07.2021 до 17.09.2021 (60 днів) процентна ставка складала 5 %, що дорівнює 13 500,00 грн. Крім того, загальна сума заборгованості також включає розмір тіла кредиту - 4 500,00 грн. Крім того в даному розрахунку враховано сплату відповідача процентів за користування кредитом за 30 днів в розмірі 15,00 грн. та тіла кредиту в розмірі 500,00 грн. Нарахування процентної ставки після відступлення прав вимоги за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 є неправомірним, оскільки відповідно до п.п. 2.3 вказаного договору, клієнт (ТОВ «Мілоан») відступає факторові (ТОВ «Вердикт Капітал») право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Враховуючи викладене та те, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає на користь позивача сума заборгованості за тілом кредиту, в межах заявленої у позовній заяві суми 4 500,00 грн. та 13 506,75 грн. заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Щодо відступлення права вимоги до позивача, суд зазначає наступне: Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 та витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Коллект-Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 3774653 від 04.06.2021. Представник відповідача в судовому засіданні посилався на те, що позивач не набув права грошової вимоги до відповідача, оскільки до матеріалів справи не було надано доказів здійснення оплати за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Проте, розділом 7 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 визначено порядок розрахунків за продаж (відступлення). Зокрема, п. 7.1. 7.2 передбачено, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами), новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 312 491,59 грн., у будь який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, у тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на вказаний у п. 12 цього договору рахунок, або зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом підписання Акту зарахування зустрічних однорідних вимог, протягом 1065 календарних днів з дати підписання договору. Всі платежі вважаються належно виконаними в дату зарахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора (п. 7.3.). З наведених вище умов укладеного договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023 вбачається, що сторонами погоджено відстрочення оплати за договором на 1065 календарних днів (тобто строк його виконання ще не настав), а право вимоги вважається переданим новому кредитору в день належного підписання сторонами Акту зарахування зустрічних однорідних вимог. Матеріали справи містять належним чином засвідчену копію Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с.29), акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 та сам реєстр боржників (витяг з нього), що є належним та достатнім доказом переходу права вимоги на користь позивача до відповідача. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором про споживчий кредит № 3774653 від 04.06.2021 на підставі договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться належним чином завірена копія договору про надання правової допомоги від 07.06.2024 № 07-06/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», а також копія заявки на надання юридичної допомоги № 240 від 01.07.2024, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації у розмірі 3 000,00 грн. (2 години) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в розмірі 6 000,00 грн. (2 години), а також витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 на суму 9 000,00 грн. (а.с.34-зворот - 35, 38, 39). На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 0446750000 від 12.07.2024 згідно якої ТОВ «Коллект Центр» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 12.07.2024 про надання правової допомоги (а.с.37). У своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Під час розгляду вищевказаної заяви, зі сторони відповідача не надходило жодних клопотань про неспівмірність або зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Так, не надходження з боку сторони клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виключає можливість суду на зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. В постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 607/14338/19-ц зазначено, що матеріали справи не містять клопотання Особа_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічної позиції дотримується ВС КЦС у справі № 523/3904/19 від 09.02.2022. У вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Оскільки від сторони відповідача не надходило клопотань про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені на 53,34% (18 006,75 грн. х 100 : 33 756,75 грн.), а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 4 800,60 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). У відповідності до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0448260098 від 11.07.2024 (а.с.1). Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі пропорційно задоволених вимог, а оскільки позов задоволено на 53,34%, судовий збір слід стягнути в розмірі 1 615,14 грн. (3 028,00 грн. х 53,34% : 100).

Outcome: partial