Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп » звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованості за за надані послуги в розмірі 10502,22 грн, інфляційні втрати в сумі 800,31 грн, 3% річних в сумі 211,77 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позов мотивований тим, що відповідно до Договору дарування №1024 від 10.08.2022 [PERSON] є власником приміщення [ADDRESS] . Позивач належним чином виконував узятий на себе обов`язок з надання відповідачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території, натомість відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 11 514,30 грн, яку просить стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цивільної справи №757/1157/25-ц визначено суддю Печерського районного суду міста Києва Остапчук Т.В. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заява про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи. Копії ухвали суду від 10 липня 2025 року та позовної заяви з додатками направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.08.2022. Обовязок утримання майна виникає у співвласників будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 11, 319, 322, 509, 526 Цивільного кодeкcуУкраїни, статей 2, 5, 6, 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги». Оскільки порушення Відповідачем прав Позивача полягає в ухиленні від виконання актів цивільного законодавства та умов Договору, у вигляді несплати коштів, в розмipax та у строки, що передбачені зазначеним договором та актами цивільного законодавства, тоспособом захисту є примусове виконання обовязку в натурі у вигляді стягненнязаборгованості (п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України) та стягнення збитків у виглядіінфляційних втрат та річних (ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України). Відповідно до Договору дарування Nе 1024 від 10.08.2022 [PERSON] є власником приміщення [ADDRESS] . Tовариство з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп основним видом діяльності якого є забезпечення обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будинку, утриманняприбудинкової території, вивезення побутових відходів та ін. ТОВ «ЖК Сервіс Груп», забезпечує виконання комплексу робіт та послуг,повязаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території тастворення необхідних житлових умов і здійснення господарської діяльності. Перелік робіті послуг та їх вартість визначені у Договорі. Так, відповідно до укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору,визначено, що Позивач зобовязується відповідно до вимог чинного законодавстваУкраїни надавати Відповідачу послугу з управління Будинком (далі- Послуга зуправління), послугу з вивезення побутових відходів, а також сприяти Відповідачу взабезпеченні якісного та своєчасного отримання ним інших житлово-комунальних послуг,в тому числі від монополістів (постачальників теплової енергії, електроенергії,водозабезпечення) (далі - Послуги) та додаткових послуг, передбачених Договором. Відповідач приймає надані Позивачем, відповідно до Договору, Послуги та Послугу зуправління і зобовязується своєчасно та в повному обсязі, відповідно до діючихцін/тарифів, здійснювати їх оплату згідно з умовами Договору та чинного законодавства. Згідно з п. 3.2. Договору, Відповідач зобовязаний оплачувати, на підставівиставленого рахунку, за діючими цінами/тарифами надані житлово-комунальні послуги,в тому числі Послугу з управління та Послуги з розрахунку загальної площі житловогоприміщення Відповідача та відповідно до показників лічильників Співвласника, у строк,не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. У разі несвоєчасного здійсненняплатежів за послугу з управління, сплачувати пеню в розмірі, встановленому Договором та чинним законодавством. У звязку з невиконанням Відповідачем умов Договору, станом на 18.11.2024 (бeзврахування нарахувань за листопад 2024) за останнім рахується заборгованість, якастановить 10 502,22 грн. Відповідач не сплачує належні до сплати ним внески та платежі, у звязку з чим, Позивач вимушений звернутись до суду за захистом порушених прав та завданих йомуматеріальних збитків. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошовогозобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних відпростроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Таким чином, у cтатті 625 ЦК України, визначені загальні правилавідповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно відпідстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статтіпоширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбаченодоговором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі видизобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), а також упостанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження №61- 1625св18). З огляду на те, що Відповідач порушив грошове зобов`язання, у Позивача виниклоправо на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний,а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права Ta інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанові Великої Палати Верховного Суду від16.01.2019 року у справі №464/3790/16-ц (14-465цс18). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річнихвідповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за простроченнягрошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права таiнтeрecy, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знеціненнягрошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника заненалежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої ПалатиВерховноrо Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17 (провадження № 61-30148св18) зробив аналогічний висновок щодо подібнихправовідносин. У частині 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються відпростроченої суми за весь час прострочення. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної увідповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня,наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухваленнярішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Iндекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць іздійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення насукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексуінфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповіднийперіод, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Таким чином, згідно з розрахунком наданим Позивачем, Відповідач маєсплатити на користь Позивача 11 514,30 грн, з яких: 10 502,22 грн - сума основноїзаборгованості; 800,31 грн - сума інфляційний втрат; 211,77 грн -3 % річних. Розрахунки 3 процентів річних та інфляційних втрат Як вже вказувалося вище, споживач у відповідності до вимог закону України "Прожитлово-комунальні послуги" повинен здійснювати оплату житлово-комунальних послугщомісячно. Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування будинку таприбудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від08.10.1992 №572, iз змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни(тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крімвипадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни(тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органамимісцевого самоврядування відповідно до закону. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПКУкраїни), визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,Heвизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розглядзакінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінченнясудового розгляду і прилюдно. Piшeння суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположнихсвобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розглядйого справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначенийзаконами України. Cтатею 129 Конституції України визначено, що однією iз основних засадсудочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і удоведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду зазахистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Натомість відповідач не належно виконала умови договору щодо оплати наданих послуг з чим утворилась заборгованість в сумі 11514,30 грн. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем не спростовуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, а саме в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved