Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 30 229,50 грн за кредитним договором № 854691692 від 14 березня 2021 року (далі кредитний договір), судовий збір у сумі 2422,50 грн, а також витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". За результатами укладення ряду договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України "Про споживче кредитування" щодо відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі та про витребування доказів від акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо підтвердження перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача та належності номеру телефону, на який було надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Ухвалою від 14 липня 2025 року Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі. Цією ж ухвалою суд ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував від акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" інформацію про наявність банківського рахунку на ім`я відповідача, емітовану на його ім`я банківську картку, на яку було перераховано кошти за кредитним договором, та належність номеру телефону відповідачу. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, заперечень щодо позовних вимог не надав. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 14 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 854691692 від 14 березня 2021 року (далі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 8 500 грн на 30 днів з можливістю продовження строку кредитування з фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,3 відсотка за кожен день користування кредитом, можливістю застосування зниженої процентної ставки у розмірі 1,7 відсотка за кожен день користування кредитом (базова процентна ставка) та 1,48 відсотка за кожен день користування кредитом (індивідуальна процентна ствка). Укладення кредитного договору відбувалось в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему первісного кредитора на його офіційному веб-сайті. Відповідач самостійно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора, зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника. Після цього відповідач за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації. Після заповнення заявки відповідач пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику. Після ознайомлення з умовами кредитування відповідач отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору. Відповідач надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору, підписавши кредитний договір одноразовим ідентифікатором. Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV82D8Z, який було відправлено 14 березня 2021 року об 11 годині 47 хвилині та введено відповідачем того ж дня об 11 годині 48 хвилині. Одночасно з підписанням кредитного договору первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 14 березня 2021 року на банківську картку номер [NUMBER] , реквізити якої самостійно вказав первісному кредитору у заявці на отримання кредиту. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором і перерахував на вказану банківську картку відповідача грошові кошти у розмірі 8 500 грн, що підтверджується довідкою та поясненням первісного кредитора щодо перерахунку коштів відповідачу, а також платіжним дорученням про перерахування коштів. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався вчасно повернути кредит у розмірі 8 500 грн, сплатити відсотки за користування кредитом з фіксованою процентною ставкою в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість. 18 травня 2021 року право грошової вимоги за кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру прав вимоги № 134 від 18 травня 2021 року. Договір факторингу № 28/1118-01 було укладено між товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" (фактор) 28 листопада 2018 року, тобто до виникнення зобов`язання за конкретним кредитним договором з відповідачем. Однак, згідно з умовами вказаного договору факторингу, зокрема п. 1.3, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права Згідно з розділом 4 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Таким чином, хоча договір факторингу було укладено до виникнення кредитного зобов`язання з відповідачем, перехід конкретного права вимоги за кредитним договором відбувся вже після його укладення та виникнення заборгованості - 18 травня 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги № 134 від 18 травня 2021 року. 31 серпня 2023 року право грошової вимоги за кредитним договором було відступлено товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з урахуванням додаткової угоди № 2 від 03 серпня 2021 року про продовження строку дії договору та реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року. Договір факторингу № 05/0820-01 було укладено 05 серпня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (фактор). Розділом 2 цього договору факторингу визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 04 червня 2025 року право грошової вимоги за кредитним договором було відступлено товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року та реєстру боржників від 04 червня 2025 року. Згідно з п. 1.2 договору факторингу № 04/06/25-Ю перехід від товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників від 04 червня 2025 року за договором факторингу від товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30 229,50 грн. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". За результатами укладення між первісним кредитором, товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС", товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивачем відповідних договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача. Ні товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС", ні товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС", ні позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором після переходу до них права вимоги. Станом на 25 червня 2025 року на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 854691692 від 14 березня 2021 року за період з 04 червня 2025 року по 25 червня 2025 року, заборгованість відповідача становить 30 229,50 грн, з яких: 8 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 21 729,50 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 500,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами становить 21 729,50 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами становить 0,00 грн. Заборгованість за штрафними санкціями становить 0,00 грн. Згідно з інформацією акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" від 30 липня 2025 року наданою на виконання ухвали суду, відповідач має відкритий рахунок у цьому банку, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку номер 4149-49XX-XXXX-8689, на яку 14 березня 2021 року було зараховано переказ на суму 8 500 грн, номер телефону, зазначений позивачем є фінансовим номером телефону за вказаною карткою та знаходиться в анкетних даних відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказана норма визначає правову природу правовідносин, які виникли між первісним кредитором та відповідачем, а згодом у зв`язку з відступленням права вимоги - між позивачем та відповідачем. Частиною 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, законодавством України визнається, що електронна форма договору прирівнюється до письмової форми за своїми правовими наслідками. Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сторони мають право укласти кредитний договір в електронній формі, що і було зроблено у даному випадку. Статтею 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Пунктом 5 частини 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено так Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У даному випадку кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV82D8Z, який було надіслано на номер телефону відповідача, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Належність вказаного номеру телефону відповідачу підтверджується інформацією акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", відповідно до якої зазначений позивачем номер телефону є фінансовим номером телефону за банківською карткою відповідача та знаходиться в його анкетних даних. Таким чином, кредитний договір укладено відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ця норма визначає принцип свободи договору, який є одним з основних принципів приватного права. Сторони мали право укласти кредитний договір на узгоджених між ними умовах, що і було зроблено. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У даному випадку сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору: предмет договору (надання кредиту), розмір кредиту (8 500 грн), строк кредитування (30 днів), процентна ставка (2,3 відсотка за кожен день користування кредитом). Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір у даному випадку є договором приєднання, оскільки його умови були встановлені первісним кредитором у стандартній формі (оферта, опублікована на сайті, та правила надання грошових коштів у позику), а відповідач міг лише приєднатися до запропонованого договору в цілому, не маючи можливості запропонувати свої умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Умови кредитного договору визначені сторонами та відповідають вимогам чинного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Ця норма встановлює принцип обов`язковості договору, згідно з яким сторони зобов`язані виконувати узяті на себе зобов`язання. Відповідач, підписавши кредитний договір, взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти, які він зобов`язаний виконати. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач не має права односторонньо відмовитися від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов`язаний був виконати свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, тобто повернути кредит у розмірі 8 500 грн та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України). Відповідач як боржник за кредитним договором зобов`язаний був виконати свій обов`язок щодо повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитним договором було встановлено строк виконання зобов`язання відповідача - 30 днів з моменту отримання кредиту, тобто до 13 квітня 2021 року. Після закінчення цього строку відповідач прострочив виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, не повернувши кредит у встановлений строк та не сплативши проценти за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за кредитним договором настають правові наслідки у вигляді обов`язку сплатити заборгованість за кредитним договором. Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, оскільки не виконав його у строк, встановлений кредитним договором (до 13 квітня 2021 року). Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором навіть у разі неможливості його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, зокрема не доведено, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 8 500 грн на банківську картку відповідача 14 березня 2021 року підтверджується довідкою та поясненням первісного кредитора щодо перерахунку коштів відповідачу, платіжним дорученням про перерахування коштів, а також інформацією акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", згідно з якою на картку номер 4149-49XX-XXXX-8689, яка належить відповідачу, 14 березня 2021 року було зараховано переказ на суму 8 500 грн. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 Цивільного кодексу України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач не надав суду жодних доказів повернення кредиту або сплати процентів. Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором за період з 04 червня 2025 року по 25 червня 2025 року заборгованість відповідача станом на 25 червня 2025 року становить 30 229,50 грн. Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 відсотка. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року. У даному випадку кредитний договір укладено 14 березня 2021 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року, який обмежив максимальний розмір денної процентної ставки. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 2,3 відсотка в день була правомірною на момент укладення договору, оскільки на той час законодавством не було встановлено обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки. Тому нарахування процентів за такою ставкою протягом строку кредитування є правомірним. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України. Відповідач не надав жодних доказів того, що порушення зобов`язання сталося з незалежних від нього причин, внаслідок випадку або непереборної сили. Щодо відступлення права вимоги суд зазначає таке. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ця норма встановлює можливість заміни кредитора у зобов`язанні шляхом передання прав іншій особі за правочином, зокрема за договором факторингу. Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при відступленні права вимоги до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент відступлення. Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, для відступлення права вимоги за кредитним договором згода боржника (відповідача) не потрібна, що відповідає загальному принципу цесії. Частиною 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Вказана норма визначає правову природу договору факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредитний договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем, є договором про споживчий кредит у розумінні Закону "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону. Позивач є новим кредитором у розумінні вказаної норми, оскільки набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу. Частиною 1 ст. 18 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за кредитним договором відповідача здійснено відповідно до норм цивільного законодавства та Закону "Про споживче кредитування". До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закон "Про споживче кредитування"). Таким чином, до позивача як нового кредитора перейшли не тільки права, але й обов`язки первісного кредитора, встановлені Законом "Про споживче кредитування". Як було встановлено судом вище, право вимоги за кредитним договором від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" перейшло шляхом трьох послідовних відступлень на підставі договорів факторингу: спочатку від первісного кредитора до товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" (18 травня 2021 року), потім від товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (31 серпня 2023 року), та нарешті від товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" до позивача (04 червня 2025 року). Всі три договори факторингу оформлені належним чином, містять усі істотні умови договору факторингу, підписані повноважними представниками сторін. До кожного договору факторингу складено відповідний реєстр прав вимоги (реєстр боржників), в якому зазначено конкретні права вимоги, що відступаються, в тому числі право вимоги за кредитним договором відповідача. Позивачем надано докази виконання фінансових зобов`язань за кожним договором факторингу (акти звірки взаємних розрахунків, протоколи узгодження, платіжні інструкції), що підтверджує оплатність відступлення права вимоги. Судова практика Верховного Суду підтверджує правомірність укладення електронних кредитних договорів та відступлення прав вимоги за ними. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20) Верховний Суд дійшов висновку, що у кредитному договорі, укладеному в електронній формі через сайт кредитора з використанням одноразового ідентифікатора, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, строку та умов користування коштами, сплати відсотків, розміру і типу процентної ставки. Такий договір є дійсним та підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що право вимоги за кредитним договором правомірно перейшло до позивача, позивач є належним кредитором у зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором, а також звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оцінюючи надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов наступних висновків. Кредитний договір № 854691692 від 14 березня 2021 року, укладений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належним, допустимим та достовірним доказом виникнення кредитного зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. Заявка на кредит з персональними даними відповідача підтверджує волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору. Довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора підтверджує, що саме відповідач здійснював дії щодо реєстрації на сайті, заповнення заявки, отримання одноразового ідентифікатора та підписання кредитного договору. Довідка та пояснення первісного кредитора щодо перерахунку коштів відповідачу, платіжне доручення про перерахування коштів, а також інформація акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" підтверджують факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним документом. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, судовий збір у сумі 2422,40 грн підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного сторонами до справи не надано. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved