Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням ним навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 13.08.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10.11.2015 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду від 04.01.2019 відповідач сплачував позивачу аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробівтку (доходу) щомісячно. 15.02.2022 їхньому старшому сину [PERSON] виповнилося 18 років, на підставі рішення суду від 21.04.2022 відповідач сплачував позивачу аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням ним навчання до 30.06.2025. Стягнення аліментів на його утримання припинено. На сьогоднішній день [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання освітнього рівня «Бакалавр» спеціальності Е7 Математика освітньої програми «Математика штучного інтелекту» Механіко-математичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Термін навчання становить з 01.09.2025 по 30.06.2029. Оскільки [PERSON] не має змоги утримувати себе самостійно та працювати, він потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює на ВП ПАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» майстром та отримує стабільну заробітну плату. У зв`язку з тим, що окрім харчування, проїзду, придбання одягу та ін., необхідно ще сплачувати за проживання у гуртожитку, їхній син потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати матеріальну допомогу, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку). Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2007 /а.с.6/. Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. Відповідно до\~довідки №31/402\~від 15.08.2025\~року,\~виданої Київським\~національним університетом\~імені Тараса\~Шевченка,\~ [PERSON] \~є студентом\~1\~курсу денної\~форми здобуття\~освіти бакалаврського\~рівня вищої\~освіти спеціальності Е7 Математика освітньої програми «Математика штучного інтелекту» механіко-математичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка /а.с.14/. З платіжних інструкцій №0.0.4521423340.1 від 30.08.2025 (сума 4590,00 грн.), №0.0.4521447821.1 від 30.08.2025 (сума 1000,00 грн.), наданих позивачкою, вбачається, що [PERSON] сплачує кошти за проживання [PERSON] в студентському гуртожитку 5590 грн. за семестр /а.с.16, 17/. Згідно з ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 12 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності Е7 Математика освітньої програми «Математика штучного інтелекту» механіко-математичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. Позивач зазначає, що відповідач працює на ВП ПАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» майстром та отримує стабільну заробітну плату, отже відповідач має можливість надавати допомогу сину, який навчається. Вказані обставини відповідачем не заперечувалися. Доказів того, що відповідач має на утриманні непрацездатних дружину, батьків, інших дітей, суду не надано. Слід зазначити також, що Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Оцінюючи надані суду докази, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved