Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє представник Діордієв Р.С., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 41\~979,67 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою підприємцем [PERSON] (надалі Страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №228196012 від 01.04.2025 року (далі Поліс). Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz 316 CDI д.н.з. [NUMBER] . 20.05.2025р. в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] та а/м. Mercedes-Benz 316 CDI д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2025р. по справі №953/5294/25, гр. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Таким чином, у даному випадку вина [PERSON] у вчиненні ДТП 20.05.2025 року є беззаперечною, між його протиправними діями та завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» звернулась потерпіла сторона, власник транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування від 16.06.2025 року. Відповідно до ремонтної калькуляції №2447830 від 25.06.2025року вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 50 375,60 грн. з ПДВ. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону 3720-ІХ із розміру матеріального збитку було відраховано ПДВ. Розмір матеріального збитку узгоджений Страховиком із потерпілою особою який підлягає до виплати складає 41 979,67 грн., погодження якого підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування від 25.06.2025р. Відповідно до умов Полісу 22819601 ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб становить 250 000,00 грн. У відповідності\~до Закону\~3720-ІХ,\~на підставі\~Заяви про\~страхове відшкодування\~від 16.06.2025\~року,\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» було\~здійснено виплату\~страхового відшкодування\~в межах\~ліміту відповідальності\~за договором\~22819601\~у розмірі\~ 41979,67\~грн., що підтверджується страховим актом №2447830-1 від 27.06.2025 року та платіжною інструкцією № 40742 від 27.06.2025 року. 04.08.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Колесник С.А. Ухвалою суду від 06.08.2025 року провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою підприємцем [PERSON] (надалі Страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №228196012 від 01.04.2025 року (далі Поліс). Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz 316 CDI д.н.з. [NUMBER] . 20.05.2025р. в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] та а/м Mercedes-Benz 316 CDI д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2025р. по справі №953/5294/25, гр. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Таким чином, у даному випадку вина [PERSON] у вчиненні ДТП 20.05.2025 року є беззаперечною, між його протиправними діями та завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок. До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» звернулась потерпіла сторона, власник транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування від 16.06.2025 року. Відповідно до ремонтної калькуляції №2447830 від 25.06.2025 року вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу ВАЗ 21112 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 50 375,60 грн. з ПДВ. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону 3720-ІХ із розміру матеріального збитку було відраховано ПДВ. Розмір матеріального збитку узгоджений Страховиком із потерпілою особою який підлягає до виплати складає 41 979,67 грн., погодження якого підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування від 25.06.2025р. Відповідно до умов Полісу 22819601 ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб становить 250 000,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за договором 22819601 у розмірі 41 979,67 грн., що підтверджується страховим актом №2447830-1 від 27.06.2025 року та платіжною інструкцією № 40742 від 27.06.2025 року. Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому, вина у завданні шкоди згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), від 18 листопада 2019 року в справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), від 20 листопада 2019 року в справі№ 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18) та інших. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 450/4163/18, провадження № 61-21017 св 21. Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2019 року у справі № 521/10891/15 (провадження № 61-26689св18) дійшов висновку про те, що на відміну від суброгації у страхових відносинах, де право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим, в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. В цілому, як за змістом статті 1191 ЦК України, так і за змістом статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, а регрес -статтею 1191 ЦК України. Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18). Як встановлено судом, ПрАТ "СК "ВУСО" сплачено власнику автомобіля ВАЗ 21112 державний номерний\~знак [NUMBER] \~ [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 41\~979,67 грн у зв`язку з пошкодженням його автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась за його участі та участі транспортного засобу Mercedes-Benz 316 CDI державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , цивільна відповідальність якого не була застрахована. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення коштів у розмірі 41\~979,67 грн з відповідача на користь позивача. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved