Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

13.06.2025 позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Підставою позову зазначив право на отримання від відповідача аліментів на утримання двох спільних дітей, які на даний час проживають із позивачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23.10.2023 у справі 139/646/23. За час спільного проживання [PERSON] і [PERSON] у них народилася двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення подружніх стосунків дочка [PERSON] залишилася проживати разом з позивачем, а син [PERSON] періодично проживав з відповідачем, а періодично з позивачем. 04.05.2025 відповідач, у зв`язку з виїздом за кордон, залишила сина проживати з позивачем. Таким чином, на утриманні [PERSON] на даний час перебуває двоє спільних з відповідачем дітей. Відповідач самоусунулася від утримання дітей. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, що відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у розмірі 1598 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою від 13.06.2025 (а. с. 18) задоволено заяву головуючої у справі судді про самовідвід. Ухвалою від 17.06.2025 (а. с. 23, 24) позовну заяву прийнято до розгляду суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У зв`язку з відсутністю в суду доказів належного повідомлення відповідача про наявність до неї позову, чим порушуються її права, ухвалою від 19.06.2025 (а. с. 29) постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Судове засідання призначено 30.07.2025 (зворот а. с. 29). У період з 30.06.2025 до 25.07.2025 головуючий у цій справі суддя перебував в основній щорічній відпустці. 29.07.2025 від відповідача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та наданням відзиву на позовну заяву (а. с. 42). Позивач не заперечив проти відкладення розгляду справи. Крім того, до суду не надійшли докази, витребувані за клопотанням позивача. У зв`язку з цим судове засідання 30.07.2025 відкладено до 11.08.2025. 04.08.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 51 - 78) і заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 79). Ухвалою від 05.08.2025 заяву відповідача [PERSON] задоволено, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 11.08.2025 (а. с. 81). 11.08.2025 підготовче засідання відкладено у зв`язку з заявою позивача з метою скористатися правовою допомогою, оскільки він не мав можливості раніше укласти договір з адвокатом через його зайнятість в інших процесах (а. с. 83). Відповідач і її представник не заперечили проти цього. 19.08.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з неможливістю його фіксування технічними засобами із-за неналежної роботи платформи vkz.court.gov.ua (а. с. 89). 28.08.2025 судове засідання відкладено у зв`язку із заміною представника відповідача (а. с. 92), який подав заяву про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 93 - 95). Позивач у цьому питанні поклався на думку суду, представник позивача - заперечив проти відкладення розгляду справи. Враховуючи, що кожен має право на професійну правничу допомогу, а адвокат - на ознайомлення з матеріалами справи, суд відклав її розгляд до 03.09.2025. Ухвалою суду від 03.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.09.2025 (а. с. 141, 142, 144). Судове засідання 11.09.2025 не відбулося у зв`язку з неможливістю його фіксування технічними засобами із-за відсутності в приміщенні суду Інтернет-зв`язку (а. с. 156 а). Оскільки в судове засідання 18.09.2025 не з`явився представник служби у справах дітей Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, а також свідки, викликані за заявою представника позивача, продовження розгляду справи відкладено до 01.10.2025. Під час судових засідань 18.09.2025 і 01.10.2025 заслухано пояснення позивача, відповідача і їх представників, допитано свідків, з`ясовано обставин\~справи та\~перевірено їх\~доказами, проведено судові дебати. Позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали за обставин, викладених у позовній заяві, просять їх повністю задовольнити, ухваливши рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі, що відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - у розмірі 1598 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 13.06.2025 і до досягнення кожною дитиною повноліття, а також судові витрати. Відповідач і представник відповідача позовні вимоги не визнали, просять суд у їх задоволенні відмовити, оскільки вони не доведені жодними належними та допустимими доказами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23.10.2023 у справі 139/646/23 (а. с. 8, 9). Свідоцтвами про народження [PERSON] , [INFO] (а. с. 10) і [PERSON] [INFO] (а. с. 11) підтверджується, що їх батьками є [PERSON] і [PERSON] . Випискою від 12.06.2025 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (а. с. 12 - 14) підтверджуються джерела і розмір доходів [PERSON] за період 1999 - 2025 років, які він отримував постійно. Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3990528550123926 від 12.06.2025 підтверджується розмір пенсії [PERSON] з січня до червня 2025 року (а. с. 15). З наявних у справі документів вбачається, що відповідач постійних і стабільних доходів не мала. Довідкою від 03.09.2025 № 42 (а. с. 135) підтверджується, що [PERSON] лише 01.09.2025 прийнята на роботу помічником вихователя в Мурованокуриловецький заклад дошкільної освіти ясла-садок № 1 «Дзвіночок» Могилів-Подільського району Вінницької області. Довідкою управління соціального захисту населення Могилів-Подільської районної військової адміністрації Вінницької області підтверджується, що відповідач з 01.01.2025 до 30.06.2025 отримала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства і державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а. с. 49, 50). Посвідченням серії [NUMBER] від 12.01.2017 підтверджується, що [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років (а. с. 62). Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 23.06.2025 № 19/51905-25 підтверджується, що [PERSON] 17.05.2025 перетнула державний кордон України на виїзд у пункті пропуску Рава-Руська (а. с. 33 - 35). У судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомила, що справді на два місяці поїхала у Республіку Польща у зв`язку зі складним фінансовим становищем, а малолітнього сина залишила проживати з його батьком [PERSON] . Після її повернення додому в середині липня 2025 року син продовжує проживати зі своїм батьком. На уточнюючі запитання суду повідомила, що більше половини зароблених коштів витратила на покращення побутових умов проживання і благоустрій прибудинкової території, зокрема на огорожу біля будинку, оскільки вона знаходиться в безпосередній близькості до дороги, що створює в тому числі небезпеку для дітей. Яку кількість зароблених коштів витратила на дітей суду не змогла повідомила. Серед іншого, зазначені обставини і щодо проживання з травня 2025 року дітей в переважній більшості часу з [PERSON] , і щодо благоустрою прибудинкової території підтвердили допитані в судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] , які є сусідами відповідача. Також і відповідач, і зазначені свідки повідомили суд, що [PERSON] у 2023 році придбала будинок, у якому проводила ремонт. Кошти для цього відповідач отримала від продажу земельної ділянки і від свого повнолітнього сина від іншого шлюбу. Свідок [PERSON] , яка працює з понеділка до п`ятниці включно продавцем у магазині «Ромашка», який знаходиться неподалік місця проживання [PERSON] повідомила, що до весни 2025 року менше, а з березня 2025 року, за окремими виключеннями, кожного її робочого дня позивач разом зі своїми дітьми зранку купують за їх вибором продукти харчування у школу. Позивач [PERSON] повідомив суду, що він щоранку купує дітям в магазині « [INFO] » за їх бажанням продукти харчування, після чого відвозить їх власним автомобілем у заклад середньої освіти «Ліцей № 1 селище Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області». З даного закладу діти повертаються шкільним автобусом, до якого їх супроводжують вчителі, попередньо з`ясувавши, до кого з батьків вони бажають їхати, адже автобуси мають різні маршрути. Згідно довідки Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 13.06.2025 № 895, виданої [PERSON] (а. с. 7), разом з ним за його зареєстрованим місцем проживання зареєстровані син [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 30.07.2025 № 1033, виданої [PERSON] , вона зареєстрована в житловому будинку під номером [ADDRESS] . Склад сім`ї наступний: [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] і син [PERSON] , [INFO] . Актом оцінки потреб сім`ї/особи (а. с. 108 - 114) і висновком оцінки потреб сім`ї (а. с. 115 - 117) підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Зазначеним актом також підтверджується, що: 1) [PERSON] інколи по вихідних відвідує свою матір, інколи на її картку матір надсилає кошти (а. с. 109); 2) [PERSON] до середини травня 2025 року за бажанням проживав то з батьком, то з матір`ю. З 15.05.2025 [PERSON] поїхала на заробітки в Республіку Польща; [PERSON] два місяці проживав з батьком; наразі повертатися до матері не хоче (а. с. 111); 3) забезпечення всім необхідним для проживання, навчання і харчування перебуває на належному рівні (а. с. 108 - 110). В акті відвідування сім`ї від 08.08.2025 зазначено, що зі слів доньки [PERSON] , вона провідує матір по вихідних та канікулах, а проживає з батьком. Зі слів [PERSON] , після її розлучення з [PERSON] їх дочка [PERSON] залишилась проживати з батьком, а син [PERSON] проживав то з нею, то з батьком. У травні 2025 року [PERSON] поїхала на заробітки в Республіку Польща. Син [PERSON] два місяці проживав з батьком. Наразі повертатися до матері не хоче (а. с. 136). У довідках закладу середньої освіти «Ліцей № 1 селище Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області» зазначено наступне: 1) згідно довідки від 02.06.2025 № 01-05/212, виданої за заявою [PERSON] , раніше дитина жила у мами і до ліцею приїжджала шкільним автобусом, а зараз дитину [PERSON] привозить і забирає тато, так як мама поїхала на заробітки в іншу країну (а. с. 122); 2) згідно довідки від 29.07.2025 № 01-05/291, виданої за заявою [PERSON] , коли дитина [PERSON] проживає у матері, то вона проводить його до автобуса і зустрічає після уроків (а. с. 71). В акті обстеження умов проживання від 19.08.2025, проведеного за заявою [PERSON] з метою підготовки висновку про визначення місця проживання дітей зазначено, що за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації мати - [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а. с. 134) Виконавчий комітет Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області рішенням від 25.09.2025 № 167 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» вирішив надати висновок органу опіки та піклування Мурованокуриловецької селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] (а. с. 188 - 191). Також у даному висновку зазначено, що згідно зі ст. 160 СК України, якщо дитині 14 і більше років, вона самостійно визначає з ким із батьків проживати. Працівниками служби у справах дітей селищної ради проведено бесіду з дочкою, якій виповнилося 15 років. Анна повідомила, що хоче жити з батьком (а. с. 189). Надані позивачем (а. с. 119 - 121) і відповідачем (а. с. 63 - 70) фіскальні чеки, накладні та медичні документи (а. с. 58 - 61) відображають окремі періоди і поодинокі випадки придбання товарів, переказу коштів, проведення медичних обстежень, але не підтверджують систематичного і постійного утримання та догляду за дітьми, тому судом оцінюються критично і як докази у спорі про стягнення аліментів до уваги не беруться. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України (у тексті - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між [PERSON] і [PERSON] немає домовленості в питанні утримання їх дітей [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Абзацом 3\~ч.\~1\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн. Тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 1598 грн. Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на кожну дитину у мінімальному гарантованому розмірі, передбаченому СК України. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.10.2021 у справі № 351/1886/20 (провадження № 61-13598св21) зазначив наступне: «На підставі викладеного колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що розмір аліментів із зазначення конкретної грошової суми ..… відповідатиме належному забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини, ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення». Під час розгляду справи судом встановлено і підтверджено належними та допустимими доказами, що з дати подання позовної заяви 13.06.2025 і до дати закінчення розгляду справи 01.10.2025 діти постійно проживають з позивачем, а у відповідача лише гостювали нетривалий час - дочка не більше двох тижнів, син - не більше одного тижня. Тому суд приходить до висновку, що систематичне, постійне і повне утримання дітей протягом зазначеного періоду здійснює позивач, а відповідач лише інколи надає кошти і здійснює придбання товарів для дітей і з власної ініціативи, і на прохання дочки. За таких обставин відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Враховуючи, що позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, що відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - у розмірі 1598 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача в розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved