Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Канікаєв Юрій Олегович, 20.02.2025 р. за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою за участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Лутченко А.А. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.10.1995 року, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №7-7587, розпорядження органу приватизації від 03.10.1995 року №68408, громадянці [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що згідно розпорядження органу приватизації від 03.10.1995 року №68408 та свідоцтва про право власності від 03.10.1995 року, зареєстрованого за №7-7587, квартиру, в якій заявниця разом з матір`ю проживала протягом всього свого життя (і проживає зараз), приватизовано. При видачі свідоцтва про право власності на квартиру було допущено помилку, яка перешкоджає заявнику застосовувати та реалізовувати свої особисті права у відносинах з державними органами та органами нотаріату, зокрема, отримати право на видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру прізвище матері Заявниці було написано як « [PERSON] », а Заявниці « [PERSON] ». У свідоцтві про право власності на квартиру вказано, що Заявниця та [PERSON] беруть участь у приватизації як родичі. [INFO] мати Заявниці померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі 7825423. У січні 2025 року Заявниця звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення (отримання) спадщини після смерті своєї матері, проте отримала лист-роз`яснення, згідно якого для отримання права на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , їй необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Таким чином, внаслідок помилки, на даний час виникла невідповідність між поданими для оформлення спадщини документами та правовстановлюючими документами на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року заяву за участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Лутченко А.А. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишено без руху. Заявнику встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків. 20.03.2025 р. від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі. В судове засідання учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.10.2095 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на правах спільної часткової [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Вказане свідоцтво видане на підставі розпорядження від 03.10.1995 року №6840, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 7-7587. В наданому суду свідоцтві про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , прізвище матері заявниці було написано як « [PERSON] », а заявниці « [PERSON] ». Проте заявником суду було надано копію посвідки про народження заявниці № [NUMBER] , виданого Відділом актів громадянського стану Народного комісаріату Внутрішніх справ СРСР 01.01.1938 року, в якому батьками заявниці зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Прізвища заявниці та її матері російською мовою написані ідентично. [INFO] мати Заявниці померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за №7825423, в яких прізвище матері заявниці зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища матері заявниці в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах, а саме: в свідоцтві про право власності на квартиру, заявниця не може застосовувати та реалізовувати свої особисті права у відносинах з державними органами та органами нотаріату, зокрема, отримати право на видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Листом-роз`ясненням приватного нотаріуса Лутченко А.А. від 27.01.2025 року №14/02-14 заявниці повідомлено, що для отримання права на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , їй необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Це зумовлено тим, що з поданим заявницею документів, які підтверджують право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частка якої може бути предметом спадкування, вбачається, що власником є « [PERSON] », а згідно поданих документів, спадкоємцем є « [PERSON] ». Вказані невідповідності написання прізвища матері заявниці в свідоцтві про право власності на квартиру від 03.10.1995 року та написанні прізвища матері заявниці « [PERSON] » виникли по причині невірного перекладу прізвища матері заявниці з російської мови на українську мову під час приватизації, що виправити на даний час неможливо. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 256ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення даного факту є те, що без факту належності правовстановлюючого документу заявниця не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності матері заявниці (спадкодавцю) свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.10.2095 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 03.10.1995 року №6840, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на правах спільної часткової власності заявниці [PERSON] та її матері [PERSON] в рівних частках. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні прізвища матері в зазначеному документі та свідоцтві про смерть, не може в повному обсязі реалізувати свої права як спадкоємця. Тому суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved