Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернулася [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у місті Лутугине Луганського району Луганської області, помер її батько [PERSON] , після смерті якого вона прийняла спадщину. З метою оформлення спадкових прав вона звернулась до нотаріуса. На підставі інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, було оформлено свідоцтва про право на спадщину на суми недоотриманої пенсії за період з 18.06.2020 по 31.12.2022 у розмірі 86601,38 грн та 22493,41 грн. Проте, за період з 2016 року по 18 червня 2020 року, відповідач не подав нотаріусу довідки щодо сум пенсії, які належать їй до виплати як спадкоємцю, не здійснив нарахування та виплату недоотриманої пенсії ні добровільно, ні за результатами її звернень та скарг. Так відповідач повідомив її, що розрахунок пенсії можливий за останні три роки до моменту звернення. За його даними, пенсійні виплати її батьку проводились 31.03.2016 р., а з квітня 2016 року виплату було призупинено, і до смерті її не поновлювали, оскільки батько не звертався з відповідною заявою. Вважає, що штучне обмеження нарахування та виплати пенсії лише трирічним періодом після смерті пенсіонера є протиправним. Право на недоотримані пенсійні виплати, що виникли за життя пенсіонера, мають бути передані спадкоємцям у повному обсязі без обмеження строком та незалежно від припинення виплат за життя спадкодавця. У зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 18 червня 2020 року, на одержання якої за життя мав право [PERSON] 1948 р.н., який помер [INFO] . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 18 червня 2020 року, належну спадкодавцю [PERSON] 1948 р.н., який помер [INFO] . Представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , перебував на обліку в Головному управлінні (з дислокацією в м. Бахмут) та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мав статус внутрішньо переміщеної особи до 24.02.2022. Електронна пенсійна справа взята на облік в жовтні 2015 року. В листопаді 2015 року на рахунок банківської установи зарахована пенсія з 01.07.2014 по 30.11.2015. З 01.03.2016 виплату пенсії було призупинено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до частини другої статті 49 Закону №1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою ст. 35 та ст. 46 цього Закону. За своє життя [PERSON] за поновленням виплати пенсії не звертався у зв`язку з чим пенсія з березня 2016 року по грудень 2022 року не нараховувались. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. На запит приватного нотаріуса від 07.06.2023 №121/02-14 Головним управлінням було надано повідомлення про недоотриману пенсію [PERSON] за період з 18.06.2020 по 31.12.2020, яка склала 86601.38 грн. Також в доповнення до листа від 21.06.2023 №0500-0216-8/53296 Приватному нотаріусу направлено лист №0500-0216-8/77259 від 12.09.2023, в якому повідомляється, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] після проведеного перерахунку за період з 18.06.2020 по 31.12.2022, з урахуванням раніше наданої 11.10.2023 [PERSON] звернулась до уповноваженого органу Пенсійного фонду України та надала заяву №3419 про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.10.2023. Нарахування та виплату пенсії померлому було призупинено з 01.04.2016, а пенсійну справу було закрито у зв`язку зі смертю пенсіонера. За своє життя останній особисто за поновленням виплати пенсії не звертався. Таким чином, оскільки пенсія після припинення її виплати не нараховувалось для виплати, тому вона не може бути нарахована та виплачена Позивачці в рамках спадкування належного Спадкодавцю майна, оскільки вказані кошти фактично [PERSON] не належали. Отже, з врахуванням викладеного вище, відсутні підстави для визнання за позивачкою права власності та виплати недоотриманої пенсії та страхових виплат, оскільки спадкодавцю належало саме право на отримання вказаних коштів, а не самі кошти. У зв`язку з чим представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив. В відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що не оспорюється сторонами по справі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. від 03.07.2023 та зареєстрованого в реєстрі за № 590 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1948 р.н., який помер [INFO] є його донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовилась дружина спадкодавця, [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 18.06.2020 по 31.12.2022 у сумі 86601,38 грн., в зв`язку зі смертю отримувача пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що належала [PERSON] на підставі довідки №0500-0216-8/53296, виданої 21.06.2023 [PERSON] , начальником відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. від 11.10.2023 та зареєстрованого в реєстрі за № 1025 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1948 р.н., який помер [INFO] є його донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовилась дружина спадкодавця, [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії після проведення перерахунку за період з 18.06.2020 по 31.12.2022, з урахуванням раніше виданої інформації, що складає 22493,41 грн., в зв`язку зі смертю отримувача пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що належала [PERSON] на підставі довідки №0500-0216-8/77259, виданої 12.09.2023 [PERSON] , начальником відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в доповнення до раніше направленої відповіді від 21.06.2023 №0500-0216-8/53296. На заяву позивачки від 03.11.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 24.11.2023 надано відповідь № 23335-21890/Г-02/8-0500/23 з якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пільгову пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України 09.07.2003 № 1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як внутрішньо переміщена особа. За матеріалами електронної справи виплата пенсійних коштів проведена по 29.02.2016. З 01.03.2016 виплату пенсії призупинено на підставі статті 12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За життя [PERSON] пенсія з березня 2016 року по грудень 2022 року не нараховувалась, так як за поновленням виплати пенсії він не звертався. На підставі заяви від 04.07.2023 №2300 нарахована недоотримана пенсія за померлого [PERSON] відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 за період 03.07.2020 по 31.12.2022 у розмірі 97371,09 грн. Нараховані кошти обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 01 січня 2024 року для виплати на умовах окремого порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. На заяву позивачки від 03.11.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 30.11.2023 надано відповідь № 23854-22616/Г-02/8-0500/23 з якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мав статус внутрішньо переміщеної особи. Пенсія виплачена по 31.03.2016. Пенсійна справа закрита у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонеру і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульована ст. 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. Статтею 46 Закону № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 04.07.2023 [PERSON] надала заяву про виплату недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] . Головним управлінням проведено розрахунок пенсії померлого [PERSON] відповідно до заяви [PERSON] та з урахуванням статті 46 Закону № 1058. Сума недоотриманої пенсії за період 01.07.2020 по 31.12.2022 в загальному розмірі 97371,09 грн. [PERSON] нарахована та обліковується Головним управлінням та буде виплачена на умовах окремого Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплат внутрішньо переміщеним особам та особам які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. На скаргу позивачки від 01.03.2024 Департаментом пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України 04.04.2024 надано відповідь № 12708-12502/Г-03/8-2800/24 з якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа. За інформацією Головного управління нарахування пенсії [PERSON] не здійснювалося з квітня 2016 року. Із заявою про поновлення виплат пенсії [PERSON] не звертався. 04.07.2023 [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] та необхідними документами. Сума недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 03.07.2020 по 31.12.2022, розрахованої з урахуванням трьох років від дати звернення [PERSON] за її виплатою до місяця смерті пенсіонера включно, обліковується Головним управлінням в Переліку та підлягає виплаті в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік. Бюджет Пенсійного фонду на 2024 рік на теперішній час не затверджено. З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.05.2024 № 0500-0202-8/44447 слідує, що недоотримана пенсія померлого [PERSON] була розрахована до вимог ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV»Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 03.07.2020 по 31.12.2022 та склала 107529,29 грн. Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 28.02.2025 № 8201-8255/Г-03/8-2800/25 слідує, що частину суми, нарахованої недоотриманої пенсії померлого [PERSON] , з урахуванням положень Порядку виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, в межах наявних з бюджетних призначень виплачено [PERSON] у жовтні, листопаді та грудні 2024 року. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на теперішній час не затверджено. Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608\~ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст.\~1227\~ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227\~ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст.\~52\~Закону України\~"Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст.\~317\~цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16\~цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Зміст статті 52 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлому [PERSON] за спірний період з 01.04.2016 по 18.06.2020. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована\~Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 5 Закону України від 15.04.2015 № 1207-VІІ Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, суд вважає, що призначена спадкодавцеві пенсія за період з 01.04.2016 по 18.06.2020 повинна була відповідачем нараховуватися, обліковуватися та бути виплаченою. За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно пенсію [PERSON] , що є власністю позивачки в порядку спадкування за законом, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя за період з 01.04.2016 по 18.06.2020, шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачці за вказаний період недоотриману пенсію, що належала її батьку [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved