Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохають стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4403033 від 18.04.2021 в сумі 22 500 грн з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 550 заборгованість за відсотками; 950 заборгованість за комісійними винагородами та понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Заявлені вимоги мотивують тим, що 18.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №4403033 у власному кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» (http://miloan.ua/). На підставі вказаного кредитного договору відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000 грн. Проте, відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» 10 серпня 2021 року укладено Договір відступлення права вимоги № 06Т, за яким право вимоги до відповідача за кредитним договором №4403033 від 18.04.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Таким чином Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження в межах робочого часу без повідомлення (виклику) учасників справи Відповідач не подав відзиву на позов, не надав клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, також клопотав про зменшення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Встановлено, що 18.04.2021 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №4403033 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000 грн строком на 30 днів із терміном повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом до 18.05.2021. Відповідно до п. 1.2 договору, сума кредиту становить 5 000 грн. Пунктом 1.5.1 передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 950 грн (19% від суми кредиту одноразово). Пунктом 1.5.2 визначено проценти за користування кредитом у розмірі 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 2.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день (п. 1.6), тип процентної ставки - фіксована (п. 1.7). З платіжного доручення №44135396 від 18.04.2021 вбачається, що відповідачу перераховано кошти в сумі 5 000 грн на його картковий рахунок. Доказів, що спростовують факт укладення договору чи отримання кредитних коштів, відповідачем не надано. Кредитний договір №4403033 від 18.04.2021 підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором F34498, що підтверджується LogFile, наданим позивачем, який містить інформацію про надсилання SMS із кодом на номер телефону [NUMBER] , зареєстрований на відповідача, та його використання для підписання договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти договір може бути розміщена в мережі Інтернет (ч. 4 ст. 11). Відповідь про прийняття пропозиції може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви в електронній формі, підписаної відповідно до ст. 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11). Електронний договір, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, прирівнюється до письмової форми (ч. 12 ст. 11 Закону №675-VIII). Статтею 12 Закону визначено, що момент підписання електронного правочину настає при використанні електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який додається до електронних даних особою, що прийняла пропозицію укласти договір. Позивач надав докази, що підтверджують укладення договору, зокрема заяву-анкету, договір, платіжне доручення, LogFile, який засвідчує використання одноразового ідентифікатора. Доказів, що спростовують факт укладення договору чи отримання кредитних коштів, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За ст. 536 ЦК України, за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідач не виконав зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на момент звернення до суду заборгованість становить 22 500 грн, з яких: 5 000 грн - тіло кредиту, 16 550 грн - проценти за користування кредитом (з урахуванням стандартної ставки 5% після завершення пільгового періоду), 950 грн - комісія за надання кредиту. Згідно умов договору, при продовженні користування позичальником кредитними коштами, відбувається пролонгацію, але не більше, ніж на 60 днів. Відповідач заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості не заявляв, доказів сплати чи меншого розміру заборгованості не надавав. Суд визнав розрахунок обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. За договором факторингу одна сторона (фактор) передає кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі, що існували на момент переходу прав (ст. 514 ЦК України). Судом встановлено, що 10.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №06Т, за яким до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №4403033 від 18.04.2021 на суму 22 500 грн, що підтверджується витягом із додатку до договору. Оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача стягується судовий збір у розмірі 2 422 грн. Позивач надав договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025, додаткову угоду, детальний опис виконаних робіт та акт про надання правничої допомоги, які підтверджують витрати в розмірі 6 000 грн. Відповідач у заяві від 16.09.2025 просив зменшити ці витрати, оскільки вони не відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу сторона подає детальний опис виконаних робіт. Суд враховує, що представником позивача підготовлено позовну заяву, зібрано докази, подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Однак справа є нескладною, не потребує аналізу великої кількості норм законодавства чи значних затрат часу, а розгляд відбувався без участі представника. Виходячи з принципу пропорційності (ст. 11 ЦПК України), реальності та розумності витрат, суд вважає клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу обґрунтованим та вирішує зменшити розмір їх відшкодування до 3 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved