Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №107250444 від 25.06.2013 року в розмірі 28038,28 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 25.06.2013 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК\~ФОРВАРД», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 107250444, відповідно до умов якого відповідачу було випущено платіжну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №107250444 від 25.06.2013 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 28038,28 грн, а саме: кредит 16619,09 грн; відсотки 5484,78 грн; комісія 5934,41 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 25.06.2013р. [PERSON] підписав заяву №107250444 до ПАТ «Банк Руский Стандарт», у якій зазначено, що клієнт пропонує відкрити йому поточний рахунок та випустити на його ім`я платіжну картку, встановити йому кредитний ліміт (розмір визначається банком самостійно). У заяві зазначена ставка по кредитному ліміту 49% річних, рахунок картки [NUMBER] , комісія за РО щомісячно 0 грн /а.с.9-10/. На підставі заяви [PERSON] про відкриття поточного рахунку від 08.07.2013р. ПАТ «Банк Руский Стандарт» відкрило особовий рахунок [NUMBER] /а.с.12/, за яким [PERSON] отримав картку за договором №107250444 від 25.06.2013р. з терміном дії до червня 2018 року. Інформації про продовження строку дії цієї платіжної картки або отримання відповідачем нової платіжної картки на умовах кредитного договору №107250444 матеріали позовної заяви не містять. Тому суд дійшов висновку, що 25.06.2013р. між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та відповідачем був укладений кредитний договір, який закінчив свою дію разом із закінченням строку дії платіжної картки, на якій був встановлений кредитний ліміт тобто в червні 2018 року (більш точну дату з доданої до позовної заяви розписки про отримання картки встановити неможливо через низьку якість електронного документа) /а.с.14 зворот/. Разом із тим, додані до позовної заяви виписки по рахунку містять дані про те, що первісним кредитором здійснювалися нарахування процентів після закінчення дії кредитного договору з червня 2018 року по січень 2023 року. Загальна сума безпідставно нарахованих за цей період процентів становить 28496,66 грн, що перевищує суму, яку просить стягнути позивач з відповідача (28038,28 грн) /а.с.36-41 зворот/, що є достатньою підставою для відмови в позові. Також судом установлено, що з 24.07.2018р. АТ «БАНК ФОРВАРД» є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» (підтверджується копією витягу зі Статуту АТ «БАНК ФОРВАРД» /а.с.51-52/). 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», зазначених у додатку №1 до цього договору (підтверджується копією договору №GL1N426202/1 /а.с. 53-55 зворот/) У наявній в справі копії додатку №1 до договору №GL1N426202/1 «Витяг із реєстрів договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024» /а.с.56/, зазначено: боржник [PERSON] ; номер договору 110238562; дату договору 07.11.2013; залишок по тілу кредиту 20917,76 грн; залишок по відсотках 6774,26 грн; залишок по комісіям 3778,35 грн; загальний залишок заборгованості 31470,37 грн. Отже, за договором про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 від АТ «БАНК ФОРВАРД» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №110238562 від 07.11.2013. Разом із цим, позивач у цій справі просить стягнути з відповідача борг за іншим кредитним договором № 107250444 від 25.06.2013 року. Проте доказів переходу права вимоги за цим кредитним договором від АТ «БАНК ФОРВАРД» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» позивачем не надано. Отже, позивачем не доведено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 107250444 від 25.06.2013 року, а тому з цієї підстави позов також не підлягає задоволенню. Більше того, на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором позивач надав документ із назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором №107250444 від 25.06.2013 року станом на 09.06.2025 року». У цьому документі зазначена лише сума загальна заборгованості 28038,28 грн, яка складається з заборгованості: за тілом кредиту 16619,09 грн; за відсотками 5484,78 грн; за комісією 5934,41 грн /а.с.15/. Суд звертає увагу, що зазначений документ не є власне розрахунком, оскільки не містить елементів, з яких складаються загальні суми, заявлені позивачем до стягнення з відповідача, не дає можливості суду перевірити обґрунтованість обрахунку цих сум та відповідність умовам кредитного договору, а отже, не є доказом наявності заборгованості відповідача. Крім того, нарахування комісії суперечить умовам кредитного договору, оскільки в заяві від [PERSON] 25.06.2013р. вказано, що розмір комісії 0 грн, а інші умови щодо сплати комісії з відповідачем не погоджено. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір заборгованості відповідача позивачем не підтверджено. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Разом із цим судом установлено, що позивачем не доведено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 25.06.2013 року № 107250444 та не надано доказів наявності заборгованості відповідача за кредитним договором. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed