Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У травні 2025 ркоу позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що з 18.05.2013 позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] . Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони є різними людьми мають різні характери, стремління та вподобання, по різному відносяться до життя та виховання дитини. Жити разом стало нестерпно. Вже певний час проживають як чужі люди, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Фактично стали чужими людьми. Шлюб існує формально й зберігати його є недоцільним. 15.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 27.08.2025. 02.10.2025 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », судовий збір залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 18.05.2013 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 347, що вбачається з оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а також штампу на сторінці 10 копії паспорта позивача. Від спільного проживання сторін народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 58. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява подана до суду у травні 2025 року, в заяві від 02.10.2025 позивач підтримала позов, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved