Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

23.04.2025 року позивач звернувся до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як спадкоємцю за заповітом, мотивуючи тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка 10 червня 2024 року склала на його ім`я заповіт. На даний час він звернувся до нотаріуса і як з`ясувалось у нотаріуса, він не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він не прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Він вважає, що має право на надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки у нього не було можливості у шестимісячний строк звернутися до нотаріуса в Україні, оскільки він не мав ідентифікаційного коду, необхідного для прийняття спадщини. Він пропустив лише 2 місяці, вважає що воєнний стан оголошений в Україні також є поважною причиною пропущення ним відповідного строку. З метою захисту своїх прав та інтересів він звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 01.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання про що повідомлено сторони. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Цоєва В.В., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1502239 від 21.04.2025 року (а.с.13) надала 11.08.2025 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.27). Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності, надав 21.05.2025 через систему «Електронний суд» заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовної заяви (а.с.26). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2024 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , померла [INFO] в с.Залізничне Болградського району Одеської області (а.с.8). На день її смерті з нею в одному будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживав, що підтверджується довідками старости Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С. за вих.№134 та №135 від 27.03.2025 року (а.с.9, 10). При житті [PERSON] склала заповіт від 10.06.2024 року, посвідчений старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Одеської області Гергі С.Д., зареєстрований в реєстрі за №3-18, відповідно до якого зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса до якої входить, в тому числі: - земельна ділянка площею 2,45 га, розташована на території Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області (на даний час це території Болградської об`єднаної громади), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, який виданий на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №350 від 09.06.2003, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4421-т (а.с.21). Позивач [PERSON] в усному порядку звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. з метою прийняття спадщини після смерті матері за заповітом, але йому листом за вих.№194/01.16 від 28.03.2025 року було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до нотаріальних органів з пропущення строку передбаченого ст. 1270 ЦК України, а саме 01 лютого 2025 року сплинув шестимісячний строк. Позивач звернувся до нотаріальних органів на території України у березні 2025 року, тобто пропустив майже два місяці. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через той факт, що він є громадянином Республіки Молдови та отримання документів на території України зайняло певний час, а саме оформлення РНОКПП, який [PERSON] отримав лише 02.06.2025 року (а.с.22). Той факт, що позивач є громадянином Республіки Молдова підтверджується паспортом громадянина Республіки Молдова серії [NUMBER] виданий 17.06.2019 року строком дії до 17.06.2029 року (а.с.6). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Позивач був обізнаний про наявність заповіту, але не встиг своєчасно звернутися до нотаріуса на території України так як є громадянином іншої держави, на території України, в тому числі на території Болградського району, відбуваються бойові дії та оголошено воєнний стан, а тому суд вважає що [PERSON] пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved