Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2025 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулось до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 06.08.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №6940220 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 9\~200,00 грн., строком на 360 днів шляхом переказу на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем Кредитора. Кредитний договір підписано Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі перерахувавши на картковий рахунок відповідача обумовлену умовами договору суму споживчого кредиту. Відповідач період з 06.08.2023 по 26.05.2024 здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі 4 560,00 грн., які зараховані на оплату процентів за користування грошовими коштами. Відповідач своїх боргових зобов`язань перед кредитором не виконав, кредитні кошти не повернув, суму нарахованих процентів за користування кредитом не сплатив. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 6940220 про надання споживчого кредиту від 06.08.2023 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Враховуючи те, що відповідач всупереч умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував станом на дату звернення до суду з цим позовом утворилась заборгованість у розмірі 33\~566,64 грн., яка складається з: 9\~200,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12\~283,36 грн. заборгованість за нарахованими відсоткам та нарахованими позивачем відсотками за період з 27.05.2024 по 31.07.2024 у розмірі 12 083,28 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором №6940220 від 06.08.2023 року та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Витребувано від АТ «Ощадбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); підтвердження факту зарахування коштів 06.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Ощадбанк» у сумі 9 200,00 грн, за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС Україна» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». 22.09.2025 від АТ «Ощадбанк» до суду надійшла інформація на виконання ухвали суду від 02 вересня 2025 року. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, місце проживання якого зареєстровано на тимчасово окупованій території, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади України. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, клопотання про розгляд справи за його відсутності, відкладення судового засідання до суду не надходило. У визначений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06.08.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №6940220 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до п.5 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №6940220 в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Підписанням вказаного Договору сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.1.3 Договору сторони погодили суму кредиту у розмірі 9 200,00 грн. Строк кредиту становить 30 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4 Договору). Відповідно до п.1.5.1 Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. \~ \~ \~ \~Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Кредитні кошти у розмірі 9200,00 грн. були перераховані ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк», що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 12.06.2024 №20240612-14а, інформацією та платіжною інструкцією щодо зарахування коштів №1344470457709 від 09.08.2023 року, наданою АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду від 02 вересня 2025 року. Отже, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 9 200,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Згідно наданої позивачем картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) відповідачем у період з 06.08.2023 по 26.05.2024 на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» сплачено 4 560,00 грн, які зараховані на оплату процентів за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 6940220 про надання споживчого кредиту від 06.08.2023 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відповідно до Витягу з реєстру Боржників за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21\~483,36 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували па момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене відповідним Договором або законом. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості і, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором №6940220 від 06.08.2023 року за період з 27.05.2024 по 31.07.2024 (у межах строку кредитного договору) нарахована заборгованість за користування кредитом у розмірі 12 083,28 грн. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором №6940220 від 06.08.2023 у розмірі 33\~566,64 грн., з яких: 9 200,00 грн. заборгованість по кредиту, 12\~283,36 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 12\~083,28 грн. процентів нарахованих позивачем після відсутплення права вимоги в межах строку кредитного договору, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів суду не надав, розрахунок заборгованості, складений представником позивача, не спростував. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджено: копією договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10, ордером про надання правничої допомоги серія АІ №1895923, Актом приймання-передачі наданих послуг №7988 від 12.05.2025, згідно Договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, який містить опис наданих послуг. Відповідно до ч.6\~ст.137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось. Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 10 000,00 гривень, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved