Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до ТОВ "Бізнес позика" про захист прав споживачів. В обґрунтування позову послався на те, що 06 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений договір «№489609-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма)». Позивач не заперечує факт отримання кредиту. Разом з тим, Позивач повинен був повернути Відповідачу ту суму грошових коштів, яку отримав у якості кредиту та відсотки за користування кредитними коштами розмір та порядок обчислення яких відповідає вимогам діючого законодавства. Окрім того, Позивач вважає незаконними дії Відповідача щодо порушення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування». Порушення правил черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит, дії Відповідача щодо зарахування внесених Позивачем платежів у загальному розмірі 64 100,00 грн. фактично лише на погашення процентів за договором обмежують права споживача і прямо суперечать вимогам ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» щодо порядку та черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит. Позивач вважає, що положення Договору між ним та Відповідачем відносно розміру відсотків за користування кредитними коштами суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», Цивільного кодексу України та правової позиції Верховного суду України, тому до них мають бути застосовані наслідки нікчемності. Порушення Відповідачем прав Позивача шляхом незаконної односторонньої інспірації кредитного зобов`язання з усіма подальшими наслідками виокремлює та дискримінує споживача, адже при умовах дотримання банком норм діючого закону Позивач, як споживач, не був би підданий обмеженням та незручностям, які виникли для нього у зв`язку з протиправними діями Відповідача. Так, сума наданого кредиту складає 60 000,00 грн., в той час як відсотки, нараховані в порядку п. 2.4 Договору, Відповідачем станом на 10.12.2024 року визначені у загальному розмірі 91 387,31 грн. , (окрім 51 100 грн . вже незаконно зарахованих в якості сплати за прострочені відсотки за Кредитом), що значно перевищує суму кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Також позивач зазначає, що в жодному документі, а ні в Договорі, а ні в ПРАВИЛАХ НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не зазначено розрахунку суми Комісії, тобто які чинники вплинули на обчислення цієї суми саме в такому розмірі. У свою чергу, Комісія у сумі 9000 грн., передбачена п.2.5. Договору: Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія), не є супровідною послугою банку, оскільки не зрозуміло, в чому саме полягає така послуга , та очевидно, що за наслідками надання такої послуги споживач (Позивач) від виконавця послуги не отримує ніякого результату, тобто споживання послуги - відсутнє. З наведеного вище виходить, що умова укладеного між сторонами у справі договору про надання споживчого кредиту щодо сплати Комісії не ототожнюється з будь якими послугами банку, що надаються Позивачу, як споживачу фінансових послуг, і тому такі положення договору надання споживчого кредиту не є послугою у тлумаченні Закону України «Про захист прав споживачів», тобто є нікчемною умовою договору. У зв`язку з викладеним позивач просить суд застосувати наслідки нікчемності до Договору №489609-КС-004 про надання кредиту від 06.03.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] в частині встановлення та нарахування Комісії за кредитом у розмірі 9000грн.; застосувати наслідки нікчемності до Договору №489609-КС-004 про надання кредиту 06.03.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] в частині встановлення та нарахування стандартної процентної ставки за Кредитом: в день 2,00000000%, фіксованої та зниженої процентної ставки за Кредитом: в день 1,15012611%, фіксованої; зобов`язати ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувати розмір грошових коштів, які повинна сплатити [PERSON] за Договором №489609-КС-004 про надання кредиту від 06.03.2024 року на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», на підставі вимог ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» (щодо зарахування у першу чергу простроченої до повернення суми кредиту), ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (щодо визнання несправедливими умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем Комісії), та ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (щодо максимального розміру денної процентної ставки), з урахуванням розміру вже сплачених [PERSON] коштів в рахунок погашення зобов`язань за кредитом на рахунок ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у сумі 64 100,00 грн. (шістдесят чотири тисячі сто гривень.). Відповідач подав відзив, відповідно до якого не визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі. Вважає їх необґрунтованими, безпідставними такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, та не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що для небанківських фінансових установ, яким і є Відповідач, Національний банк України , який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. № 16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Включення до тексту Кредитного договору умов про сплату Позивачем комісії за надання кредиту (пункт 2.5. Кредитного договору ), а рівно й подальше нарахування Відповідачем зазначеної комісії, є законним та обґрунтованим оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо саме надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті і Кредитний договір (див.пункт 7.15 Кредитного договору ). Зазначає що до Кредитного договору протягом його дії жодного разу в установленому законодавством порядку протягом строку його дії сторонами не вносились будь-які зміни та доповнення (в т.ч. і стосовно строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту ), то розмір процентів за користування кредитними коштами, визначений в пункті 2.4. Кредитного договору (стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15012611, фіксована), є таким що повністю відповідає нормам чинного законодавства України. Представник Відповідача вважає, що представник Позивача взагалі не просить суд визнати Кредитний договір недійсним з тієї підстави, що проценти за користування кредитом є несправедливими. Відтак, зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи презумцію правомірності Кредитного договору, визначену статтею 204 Цивільного Кодексу України, всі посилання представника Позивача в тексті Позовної заяви на зазначені обставини взагалі не носять будь-якого доказового значення по цій судовій справі та не повинні сприйматись судом в якості можливих підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Просить відмовити в повному обсязі [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений договір №489609-КС-004 про надання кредиту. Відповідно до умов зазначеного Договору: п.2.1. Відповідач надає Позивачу грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн. (Шістдесят тисяч грн.). п.2.3. Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів. п.2.4. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013889, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. п.2.5. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 9 000,00 грн. п. 2.7. Строк дії Договору: до 21.08.2024 року . п.2.8. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 156 000,00 грн. п.2.9. Загальні витрати за Кредитом: 96 000,00 грн. п.2.10. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів. п.3.2.2. Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку No1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту , та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. п.3.2.3. Сторони на момент укладення Договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка (додається) перший платіж 20.03.2024 року у розмірі 13 000 грн ., а у подальшому кожні два тижня по 13 000 на загальну суму 156 000,00 грн. п.3.4. Договору в разі надходження від Позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, Кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів. п.3.5. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) У першу чергу прострочена сума Кредиту та прострочені Проценти за користування Кредитом. 2) У другу чергу сума Кредиту та Проценти за користування Кредитом. 3) У третю чергу неустойка(штраф) та інші платежі відповідно до Договору. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором. Відповідно до\~ч.ч.\~3-5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» обчислення\~реальної річної\~процентної ставки\~та денної\~процентної ставки\~має базуватися\~на припущенні,\~що договір\~про споживчий\~кредит залишається\~дійсним протягом\~погодженого строку\~та що\~кредитодавець і\~споживач виконають\~свої обов`язки\~на умовах\~та у\~строки,\~визначені в\~договорі. Якщо\~договір про\~споживчий кредит\~містить умови,\~що дозволяють\~зміну процентної\~ставки або\~інших платежів\~за послуги\~кредитодавця,\~включених до\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом при\~обчисленні реальної\~річної процентної\~ставки та\~денної процентної\~ставки,\~і така\~зміна не\~може бути\~визначена на\~момент обчислення,\~реальна річна\~процентна ставка\~та денна\~процентна ставка\~обчислюються на\~основі припущення,\~що процентна\~ставка та\~інші платежі\~за послуги\~кредитодавця залишатимуться\~незмінними та\~застосовуватимуться протягом\~строку дії\~договору про\~споживчий кредит. Денна\~процентна ставка\~розраховується у\~процентах за\~формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t\~х\~100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t\~-\~строк кредитування\~у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. У п. 17 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:- протягом перших 120 днів- 2,5 %;- протягом наступних 120 днів- 1,5 %". Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності з 24.12.2023 року. Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 3498 дія пункту 5 розділу I цього Закону (тобто, всі зміни, що були внесені до Закону про споживче кредитування, включаючи і частину п`яту статті 8 ) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, на думку суду, нарахування відсотків за договором №489609-КС-004 від 06 березня 2024 про надання кредиту відповідало положенням діючого на час укладення договору законодавства. Відсотки за договором відповідали вимогам п. 17 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування». Однак з 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки за вказаним кредитним договором не міг перевищувати 1,5%, а з 21.08.2024 року 1%. Договір було укладено на 24 тижні до 22.08.2024 року. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, позовна заяви в цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо нарахування комісії за кредитним договором. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Щодо дотримання черговості платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Суд погоджується з позицією Відповідача, що у відповідності з нормами статей 11 та 509 ЦК України, уклавши між собою Кредитний договір, Позивач та Відповідач взяли на себе відповідні зобов`язання, зміст яких викладений в тексті Кредитного договору. Зокрема, у відповідності до пункту 2.1. Кредитного договору Відповідач (як Кредитодавець) надав Позивачу (як Позичальнику) грошові кошти в розмірі 60000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник взяв на себе зобов`язання повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами. За загальним правилом, визначеним в статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). З огляду на вищезазначені норми законодавства в сукупності та їх системному поєднанні, очевидним вбачається, що одним із видів порушення зобов`язання є прострочення тобто, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами в Договорі строк. Строки виконання грошових зобов`язань Позивача перед Відповідачем (щодо визначення строків сплати суми Кредиту, процентів за користування ним та комісії за надання Кредиту) були встановлені за обопільною згодою сторін в пункті 3.2.3. Кредитного договору, в якому було наведено Графік платежів за Договором із зазначенням в ньому не тільки сум, що підлягають сплаті Позивачем, а й строків, із дотриманням яких кожне із зазначених грошових зобов`язань Позивача мали б бути ним виконані. Такі дії сторін цілком узгоджуються з нормами статей 529 та 1050 ЦК України, які передбачають можливість виконання Позивачем його грошових зобов`язань частинами (дванадцять платежів протягом строку дії Кредитного договору). Відтак, в пункті 3.2.3. Кредитного договору сторони (припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка) погодили порядок і строки виконання зобов`язання Позивача частинами тобто таким чином, що протягом всього строку кредитування ним у чітко визначені строки (до спливу певних календарних дат) мають бути здійснені на користь Відповідача платежі у погоджених сторонами розмірах тобто, встановили, що:- грошові зобов`язання будуть виконуватись Позивачем частинами (дванадцять окремих зобов`язань);- для кожного з дванадцяти платежів, зазначених в Графіку окремо було встановлений граничний строк його здійснення - календарна дата, до спливу якої відповідне грошове зобов`язання Позивача має бути здійснене. Отже, у задоволенні позовних вимог в частині щодо нарахування комісії за кредитним договором та щодо дотримання черговості платежів необхідно відмовити. Також в позовній заяві Позивач не просить суд визнати кредитний договір недійсним з тієї підстави, що проценти за користування кредитом є несправедливими, тому суд не надає оцінку відповідним твердження Позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновків про часткове задоволення позову. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позову частково за однією вимогою.

Outcome: partial