Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Волошиною Н.А. 23 квітня 2024 року, він є власником 1/3 частини житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Співвласниками даного майна є сестра позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] . Дане домоволодіння отримано ними у спадок після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Під час підготовки документів для укладення договору купівлі продажу з`ясувалось, що позивач має арешт, накладений на підставі повідомлення Кременчуцького районного суду Полтавської області б/н від 16 лютого 2001 року; дата реєстрації обтяження 06.04.2005 року за №1849664. Єдиною судовою справою за 2001 рік була цивільна справа за позовом ВАТ «Кременчукгаз» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, по якій 28 лютого 2001 року було винесено рішення, яким стягнуто заборгованість на суму 4977,48 грн. Дана заборгованість сплачена. Цивільна справа знищена за закінченням строків зберігання, жодних документів щодо накладення арешту в архіві Кременчуцького районного суду Полтавської області немає. Відповідно до відповіді Першої кременчуцької державної нотаріальної контори будь-які записи щодо накладення арештів або заборон відносно позивача відсутні. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, якою позовну заяву підтримує та просить справу розглянути без його участі. 26 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ПАТ «Кременчукгаз», відповідно до якої заборгованості позивача перед підприємством за адресою: [ADDRESS] , відсутня, у тому числі включаючи усі судові витрати, а тому представник відповідача не заперечує проти винесення судом рішення про зняття арешту. Треті особи [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явились. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 квітня 2024 року, [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Співвласниками даного майна є [PERSON] та [PERSON] . Дане домоволодіння отримано ними у спадок після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач має арешт, накладений на підставі повідомлення Кременчуцького районного суду Полтавської області б/н від 16 лютого 2001 року; дата реєстрації обтяження 06.04.2005 року за №1849664. Єдиною судовою справою за 2001 рік була цивільна справа за позовом ВАТ «Кременчукгаз» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, по якій 28 лютого 2001 року було винесено рішення, яким стягнуто заборгованість на суму 4977,48 грн. Дана заборгованість сплачена. Цивільна справа знищена за закінченням строків зберігання, жодних документів щодо накладення арешту в архіві Кременчуцького районного суду Полтавської області немає. Відповідно до відповіді Першої кременчуцької державної нотаріальної контори будь-які записи щодо накладення арештів або заборон відносно позивача відсутні. Згідно із частинами першою, третьою статті 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48\~Цивільного процесуального\~кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/17792/17). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №304/284/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Предметом спору в цій справі є зняття арешту з житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Підставою для накладення арешту була існуюча заборгованість власників домоволодіння за спожитий природний газ перед ВАТ «Кременчукгаз», правонаступником якої є на даний час ПАТ «Кременчукгаз». Тобто у даній цивільній справі позивачем вірно визначено відповідача ПАТ «Кременчукгаз». При зверненні до суду [PERSON] послався на порушення своїх прав як власника домоволодіння, оскільки не має можливості розпорядитись належним йому майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права волі користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що грунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з майна, у зв`язку з чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved