Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У червні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що сторони з 26.06.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судовим наказом Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2020 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.10.2020 року до повноліття дітей. Заборгованість за сплати аліментів у позивача відсутня. Станом на день звернення до суду старша донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем та його новою дружиною [PERSON] , повністю перебуває на утриманні батька. Позивач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, орендує квартиру, в якій забезпечує належні та комфортні умови проживання для дитини. Разом з тим, позивач продовжує сплачувати аліменти в розмірі 1/3 доходу на обох дітей, що є несправедливим. Позивач вважає, що стягнення аліментів на утримання молодшої доньки, яка проживає з матір`ю у розмірі 1/6 частини від доходів позивача є достатнім для створення необхідних та комфортних умов для дитини. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.09.2025 року, просить суд: - звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються за судовим наказом Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2020 року; - зменшити розмір аліментів, що визначений судовим наказом Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2020 року, з 1/3 до 1/6 частки, та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18.06.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Поляков О.О. письмово просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення уточненої позовної заяви не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.06.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно судового наказу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2020 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.10.2020 року до повноліття дітей. Згідно довідки про доходи ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 28.04.2025 року, дохід [PERSON] за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року, без урахування аліментів, складає 165 160,85 грн. Згідно довідки Середньої загальноосвітньої школи № 32 від 14.10.2024 року [PERSON] дійсно навчається у 8-Г класі Середньої загальноосвітньої школи № 32. Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 28.03.2025 року, працівниками відділу Служби у справах дітей Сихівського району було обстежено житлово-побутові умови дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі створені належні та достатні умови для виховання та розвитку дитини, яка хоче проживати з татом та його новою родиною. Надаючи правову оцінку обставинам, які склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267\~-\~271\~СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 92\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.\~273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої стягуються аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Факт проживання доньки [PERSON] разом із позивачем та перебування на його утриманні свідчить про зміну обставин, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення позивача від примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 11.06.2025 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначенні зменшеного розміру аліментів суд враховує вимоги постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс-13, відповідно до якої заборонено змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно є законною. При цьому, судом враховано те, що позивача звільнено від сплати аліментів на доньку [PERSON] , а тому сплата аліментів на іншу дитину за судовим наказом у розмірі 1/3 буде несправедливим, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Окрім того, суд приймає до уваги те, що відповідач у своїй заяві від 22.09.2025 року позовні вимоги визнала. Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При вирішенні питання розподілу судових витрат, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги було задоволено, однак позивач не просив стягувати судовий збір із відповідача, а тому судові витрати по справі суд покладає на позивача На підставі викладеного,

Outcome: approved