Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: 1.Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . 2.Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку із кадастровим № 6822789200:08:002:0057, площею 2,9982 га., на території Чернелівської сільської ради Красилівського району, та частку у квартирі [ADDRESS] . Дана квартира належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачеві згідно договору обміну від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С., за р/№ 3611 на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення розміру часток у праві власності на неї. Після смерті [PERSON] позивач є єдиною спадкоємицею, що прийняла його спадщину та 06.02.2015 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку. Окрім неї, спадкоємцями [PERSON] була його дружина [PERSON] та є його донька, її рідна сестра [PERSON] , які спадщини [PERSON] не приймали. Однак, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 553/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на зазначену квартиру, у зв`язку із тим, що таке свідоцтво після смерті одного із учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, а частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на дану квартиру не була визначна за його життя. Крім того, [INFO] померла матір позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] та частку у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру [ADDRESS] . Позивач вказує, що є спадкоємицею [PERSON] за законом та заповітом, лише вона прийняла її спадщину та 23.01.2018 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок. Окрім неї, спадкоємицею [PERSON] є донька померлої та відповідно її рідна сестра [PERSON] , яка спадщини матері не приймала та на неї не претендує. Однак, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 552/02-31 їй відмовлено у видачі після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на зазначену квартиру, у зв`язку із не визначенням (не виділенням) її частки у праві спільної сумісної власності на неї. При цьому, на даний час, у зв`язку із смертю [PERSON] та [PERSON] , укласти договір про визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру та документально посвідчити їх розмір неможливо. Позивач зазначає, що за таких обставин, з метою підтвердження її спадкових прав на прийняті у спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] частки у праві власності на вищезазначену квартиру, вона вимушена звертатись із даним позовом до суду. Також зазначає, що згідно договору обміну квартир від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С. за р. №. 3611 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.2003 року № 1921319, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, частки співвласників даної квартири у праві власності на неї не визначені. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.08.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. ІІІ.\~Позиції учасників справи. Відповідачі повністю визнали позовні вимоги, подавши до суду заяви про визнання позову, згідно яких будь-яких заперечень щодо них не мають. Просили також розглядати справу за їх відсутності. Представник позивача також подав клопотання, в якому, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог у повному обсязі, просить розглядати дану справу за відсутності позивача та її представника. ІV. Фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачеві згідно договору обміну від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С., за р/№ 3611, на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення розміру часток у праві власності на неї, належить квартира [ADDRESS] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер. [PERSON] належало також право власності на земельну ділянку із кадастровим № 6822789200:08:002:0057, площею 2,9982 га., на території Чернелівської сільської ради Красилівського району. 06.02.2015 [PERSON] державним нотаріусом Тиховською В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] , яке складається з вказаної земельної ділянки. Згідно довідки Красилівської державної нотаріальної контори від 13.06.2025 №543/01-16, вона видана позивачеві про те, що вона є спадкоємцем по справі після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 553/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на вищезазначену квартиру, у зв`язку із тим, що таке свідоцтво після смерті одного із учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, а частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на дану квартиру не була визначна за його життя. Крім того, [INFO] померла матір позивача [PERSON] . [PERSON] належало також право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. 23.01.2018 позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 552/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на вищезазначену квартиру, у зв`язку із не визначенням (не виділенням) її частки у праві спільної сумісної власності на неї. З огляду на викладене, виник спір про право на спадкове майно, та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в іншому (позасудовому) порядку. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1-2 ст.355, ч. 1 ст.356\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1-2\~ст.\~357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. . Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 368\~ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст.370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.\~\~У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, при поділі (виділі) часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі й визначенні, законом фактично встановлюється презумпція рівності таких часток. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.\~1220, ст.\~1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст.\~1217,\~1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269 ЦК України). Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, подання позову про визнання права власності в порядку спадкування є ефективним способом захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України у випадку, коли частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не визначено, так як саме визначення такої частки не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Враховуючи вищевказане, частки позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру є рівними, а саме кожному із них належить по 1/5 частки цієї квартири. З огляду на те, що після смерті батьків позивача,\~яким,\~у тому\~числі на\~праві спільної\~сумісної власності\~разом з\~позивачем належала\~квартира [ADDRESS] ,\~спадкоємець (позивач) не може належним чином оформити свої права на частину вказаної квартири, оскільки на момент смерті спадкодавців частка у спільній сумісній власності не була визначена, відтак належним способом захисту буде визнання за позивачем права власності на 1/5 вказаної квартири в порядку спадкування за законом/заповітом, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно абзацу 3 пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі наявних доказів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач просить не стягувати з відповідачів понесені судові витрати. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2\~ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідачів, які проти позову не заперечували, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини, не вчиняли. Тому,

Outcome: approved