Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 лютого 2019 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного шлюбу дітей сторони не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, а також припинення шлюбно-сімейних відносин. Позивач вказує, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. На думку позивачки, подальше збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечить інтересам сторін, а примирення між подружжям є неможливим. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у справі визначено Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 01 жовтня 2025 року. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання 01 жовтня 2025 року через канцелярію суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просила суд розірвати шлюб. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись судове повідомлення, ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з пункту четвертого частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримали відповідачі адресовану їм кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 161. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] . Спільних дітей у подружжя немає. Позивачка зазначає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливими. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки мають рівні права щодо укладення шлюбу, під час перебування у шлюбі та при його розірванні. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, що відповідає положенням статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу у разі встановлення того, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, які мають істотне значення. За наведених обставин суд доходить висновку, що сім`я сторін остаточно розпалася, підстав для надання строку для їх примирення не вбачається, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. У зв`язку з наведеним суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved