Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

16\~липня 2025\~року представник позивача звернувся до Франківського районного суду м.\~Львова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ПКК/72927 від 02.03.2021 у розмірі 66 917,49 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~691,75 грн. Позовна заява мотивована укладенням 02.03.2021 відповідачем із позивачем кредитного договору №\~ПКК/72927, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач його повернути в порядку та на умовах, визначених кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитом, в сумі, строки та на умовах, визначених графіком погашення кредиту. АТ «Кредобанк» належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором і надало відповідачу кредит. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 66 917,49 грн, яка складається із: 48\~591,62 грн тіла кредиту 18 325,87 грн відсотків. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.07.2025\~відкрито провадження\~у справі,\~розгляд справи\~вирішено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін,\~встановлено процесуальні\~строки для\~подання заяв\~по суті\~справи (том 2, а.с. 2-3). Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У чергове судове засідання, призначене на 01.10.2025 учасники справи не з`явились, явки своїх представників не забезпечили. Від представника позивача, відповідно до ч.3ст.211ЦПК України, на адресу суду надійшла заява (вх.№\~29772/25\~від 23.09.2025) про\~розгляд справи\~без його\~участі,\~із клопотанням\~про ухвалення\~заочного рішення\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~належним чином\~повідомленого відповідача (том 2, а.с. 18-20). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скерованим за його зареєстрованим місцем проживання (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 0610276812532). Однак, таке повернулося на адресу суду без вручення, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 2, а.с. 17, 17а). Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі №\~755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №\~800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №\~10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Крім цього, відповідно до п. 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2021 у справі «Сидоренко Світлана Василівна проти України», заява №\~73193/12 («Svitlana Vasylivna Sydorenko against Ukraine», https://hudoc.echr.coe.int/eng#\%22itemid%22:[%22001-208971%22]\), хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. Тож, відповідач допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відповідно до ч.2\~ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явились, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 2 березня 2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] підписано Додаток про відкриття кредитної лінії №\~ПКК/72927 від 02.03.2021 до заяви-договору №2625901421628/980/РК від 02.03.2021, відповідно до якого [PERSON] просив відкрити йому рахунок № [NUMBER] , встановити кредитний ліміт 200 000 грн на строк до 01.03.2024 з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 30% річних (том 1, а.с. 224). В цей же день відповідачем підписано анкету-заяву №72927 на отримання ліміту по кредитній картці, в якій зазначено суму бажаного кредитного ліміту 50 000 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців, щомісячний платіж 3 791,67 грн. та проценту ставку 30%. Підписанням анкети відповідачем підтверджено ознайомлення з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнту, отриманням примірника пам`ятки, надання згоди банку на доступ до його кредитної історії (том 1, а.с. 226). Відповідно до Додатку про відкриття кредитної лінії №\~ПКК/72927 від 02.03.2021 до заяви-договору №2625901421628/980/РК від 02.03.2021, банк зобов`язався в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим додатком, заявою-договором та чинними, на момент укладення цього додатку, умовами правил ФО і тарифами АТ «Кредобанк» відкрити клієнту кредитну лінію, в межах якої надавати йому грошові кошти згідно з цим додатком, правилами ФО та тарифами. Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені цим додатком, правилами ФО і тарифами (пункт\~1.3.1.1.) (том 1, а.с. 224). Відповідно до визначених сторонами умов договору максимальний ліміт кредитної лінії становить 200\~000,00 грн (пункт 1.3.2.1); термін (строк) кредитної лінії до 01.03.2024 (включно) (пункт 1.3.2.2); процентна ставка - фіксована - 30 % річних, з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у пункті 1.3.2.3.2.2 цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі (пункт 1.3.2.3.2.1); видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта, на якому встановлений поточний ліміт кредитної лінії під час ініціювання клієнтом видаткової операції (видаткових операцій), якщо сума видаткової операції (видаткових операцій) перевищує залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку. Датою видачі банком клієнту кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів з поточного рахунку клієнта в межах поточного ліміту кредитної лінії. Ціль видачі кредиту (кредитів) за кредитним договором - поточні потреби клієнта (пункт 1.3.2.6.1); клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого пунктом 1.3.2.7.5 цього додатку (пункт 1.3.2.7.3) (том 1, а.с. 224). Пунктом 1.3.2.7.5 встановлено, що банк має право в будь-який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від клієнта повернути усю суму заборгованості за кредитним договором, за умови направлення клієнту попередження про це за 30 календарних днів до запланованої дати повернення. Попередження направляється банком клієнту у спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення. Клієнт зобов`язаний повернути банку усю суму заборгованості за кредитним договором не пізніше 31 (тридцять першого) календарного дня від дати відправлення банком відповідного повідомлення клієнту (том 1, а.с. 224, 224 зворот). Пунктом 1.3.2.9.4 також встановлено, що банк має право продовжити строк (термін) кредитної лінії, визначений п. 1.3.2.2. цього Додатку, - відповідно до п. 1.5. Глави 4-1 Правил ФО (том 1, а.с. 224 зворот). 8 травня 2022 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] також підписано додаток до заяви-договору №2625901421628/980/РК від 02.03.2021 (том 1, а.с. 225). Пунктом 1.5. Глави 4-1 Правил ФО встановлено, що кредит (кредити) в межах кредитної лінії видається (видаються) на строк, який визначений відповідним Додатком. Термін (строк) кредитної лінії, визначений відповідним Додатком, автоматично продовжується на новий аналогічний строк, якщо до моменту настання терміну (закінчення строку) дії кредитної лінії від клієнта не надійшла письмова заява про намір припинити дію кредитного договору та відсутні (не застосовані) банком підстави для припинення видачі кредиту (кредитів) в межах кредитної лінії та/або дострокового повернення кредиту (кредитікв), виданого (виданих) в межах кредитної лінії. Настання строку (терміну) повернення кредиту (кредитів), в тому числі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту (кредитів), виданих в межах кредитної лінії, - не тягне за собою припинення кредитного договору, якщо зобов`язання за ним не були належно виконані сторонами (том 1, а.с. 227). Суд враховує, що АТ «Кредобанк» сформовано виписки по всім рахункам відповідача (том 1, а.с. 9-136; 137-223). Супровідним листом від 04.03.2025 вих.№5003/2025, вкладеним у цінний лист та скерований відповідачу засобами поштового зв`язку 06.03.2025 позивач вимагав у позичальника усунути порушення кредитних зобов`язань та достроково упродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку та погасити заборгованість за кредитним договором, чинним до 01.03.2027, у розмірі 64\~315,28\~грн, яка складається із: 22\~558,52 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту; 26\~033,10 грн строкової заборгованості по кредиту; 1\~357,64 грн строкових відсотків; 14\~366,02 грн прострочених відсотків (а.с. 231-234). Відтак, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення заборгованості 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку. При цьому,\~як вбачається\~з наданого\~банком розрахунку\~АТ «Кредобанк»\~нараховувало заборгованість\~за процентами\~по кредиту\~з урахуванням\~зміненого строку\~виконання зобов`язань,\~у період\~02.03.2021\~ 30.04.2025,\~нарахувавши 66 917,49 грн, з яких: 48 591,62 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 18 325,87 грн сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 8). Однак доказів погашення відповідної заборгованості суду не надано. Оцінка судом Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц. Дослідивши наявні у матеріалах справи виписки судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, тривалий час користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення у строки та в розмірі, обумовленому сторонами, що свідчить про визнання ним укладення договору, погодження умов кредитування та користування кредитом. Отже, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного у позові. Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Як вбачається з наданих суду виписок та розрахунку АТ «Кредобанк» нараховувало заборгованість за процентами по кредиту у період 02.03.2021 30.04.2025, тобто в межах обумовлених умов договору, і станом на 19.05.2025 загальна заборгованість відповідача становила становила 66 917,49 грн, з яких: 48 591,62 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 18 325,87 грн сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 8). Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, вказаного розрахунку під час розгляду справи не спростував, свого контррозрахунку не надавав, доказів його неправильності не навів. Даних, що відповідач у добровільному порядку погасив нараховану заборгованість за кредитним договором, матеріали справи не містять. Тож станом на день розгляду справи борг за кредитним договором відповідачем не повернуто, відзиву на позов на надано, розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надіслано. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено 3028,00 грн. судового збору (том 1, а.с. 7). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову\~на відповідача. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 3028, 00 грн. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу. Представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6\~691,75 грн. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та підтвердження витрат на правову допомогу представником банку надано: -\~окремі сторінки\~(першу,\~яка стосується\~визначення термінів\~та останню\~із 17\~аркушів)\~договору про\~надання правової\~допомоги від\~11.02.2019,\~укладеного між\~банком та\~між АТ\~«Кредобанк» та\~АО «Бізнес\~і Право».\~Згідно із\~наданого договору\~не вбачається,\~що адвокатським\~об`єднанням,\~передбачалося здійснення\~представництва у\~суді,\~підготовка позовної\~заяви чи\~інша правова\~допомога,\~безпосередньо пов`язана\~з розглядом\~справи.\~Крім цього,\~на наданих\~аркушах відсутні\~умови про\~оплату гонорару\~та інших\~витрат,\~тож договір\~не містить\~відомостей щодо\~розміру та\~порядку оплати\~наданих послуг,\~їх обсягу,\~а лише\~містить перелік\~додатків (№\~1-9),\~які логічно\~та послідовно\~не узгоджується\~з попередньою\~сторінкою (том 1 а.с.241-242). Крім цього, позовну заяву підписано адвокатом Павленком С.В., який для підтвердження повноважень надав копію довіреності №13789, виданої 13.12.2024 безпосередньо банком в особі в.о. Голови правління Кіркача А.Є. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531. Відтак, зв`язку представника із АО «Бізнес і Право» не встановлено. Будь-які інші дані, з яких суд може встановити розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи у матеріалах справи відсутні, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення\~(ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Тлумачення норм права, щодо розмежування порядку проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення за відсутності учасників справи здійснено Верховним Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. У зазначеній справі ним вказано про те, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. З урахуванням розумності положення частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення у справі, призначеній до розгляду на 01.10.2025, є та дату, на яку було призначено розгляд справи, 01.10.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 06.10.2025. На підставі викладеного та

Outcome: approved