Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради, яку в ході розгляду справи замінено на Бишівську сільську раду Фастівського району Київської області (далі відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус першої Фастівської державної нотаріальної контори Тамара Ленченко про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 3222784201:01:014:0094; земельна ділянка площею 0,171 га з кадастровим номером 3222784201:01:014:0095; земельна ділянка площею 2,2348 га з кадастровим номером 3222784200:03:012:0003. В кінці квітня 2025 року позивач знайшов заповіт, складений 20.02.2004 року [PERSON] на його користь. 30.04.2025 року позивач звернувся до Державного нотаріуса першої Фастівської державної нотаріальної контори Тамара Ленченко з метою прийняття спадщини після смерті його бабусі. При цьому, державний нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини. Таким чином позивач вважає, що строк подачі заяви про прийняття спадщини ним був пропущений з поважних та об`єктивних причин і підлягає поновленню із наданням додаткового строку достатнього для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Тому, позивач просив суд: визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 20.06.2025 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.09.2025 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 21.07.2025 року від Макарівської селищної ради надійшов відзив, в якому посилались на те, що Макарівська селищна рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки нерухоме майно, відносно якого виник спір, перебуває на території Бишівської сільської територіальної громади, а тому просили замінити неналежного відповідача. Ухвалою суду від 04.09.2025 року замінено первісного відповідача Макарівську селищну раду на належного відповідача Бишівську сільську раду Фастівського району Київської області. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання відкладено до 06.10.2025 року. Ухвалою суду від 06.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися. Від представника позивача адвокат Столярчука В.М. надійшла заява про підтримання позовних вимог, які просив задовольнити, справу розглянути у його та позивача відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання свого представника не направив. Третя особа подала лист про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (а.с. 7, 27-29), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 3222784201:01:014:0094; земельна ділянка площею 0,171 га з кадастровим номером 3222784201:01:014:0095; земельна ділянка площею 2,2348 га з кадастровим номером 3222784200:03:012:0003 (а.с. 9-14). Згідно заповіту, складеного 20.02.2004 року [PERSON] дім, надвірні будівлі і все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла внуку [PERSON] (а.с. 15-16). 30.04.2025 року позивач звернувся до Державного нотаріуса першої Фастівської державної нотаріальної контори Тамара Ленченко з метою прийняття спадщини після смерті його бабусі. При цьому, державний нотаріус своєю постановою від 30.04.2025 року відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 17). Згідно експертного висновку № 056/1102-а від 17.06.2025 року Українського бюро лінгвістичних експертиз, записи українською мовою імені по батькові [PERSON] (Заповіт; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, запис відомості про матір: [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 48). Щодо поважності з яких позивач пропустив строк подачі заяви до нотаріуса, судом встановлено наступне. Строк подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] становив з 11.04.2012 року по [INFO] . Як вказав позивач причиною пропуску встановленого строку прийняття спадщини є необізнаність про наявність заповіту. Тож, суд приймає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та вважає їх поважними. Вирішуючи даний спір, суд керується також наступним. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд вважає їх поважними, позивач є спадкоємцем за заповітом майна своєї бабусі, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову.

Outcome: approved