Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних. Свої вимоги мотивував тим, що Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року по справі № 755/13203/18, яке набрало законної сили 09 січня 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти у загальному у розмірі 44 357 грн. 95 коп. Відповідачем не виконано рішення суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 7 401 грн. 00 коп. та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 27 567 грн. 96 коп. 14 серпня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 31 березня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року по справі № 755/13203/18, яке набрало законної сили 09 січня 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти у загальному у розмірі 44 357 грн. 95 коп. Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 7 401 грн. 00 коп. та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 27 567 грн. 96 коп. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили. За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач, у встановлений судом строк, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК Цкраїни зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року по справі № 755/13203/18. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат та встановлено таке. За прострочення виконання зобов`язання у розмірі 44 357 грн. 95 коп. за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року три відсотки річних становлять у розмірі 7 401 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання у розмірі 44 357 грн. 95 коп. за період з 10 січня 2019 року по 01 серпня 2024 року інфляційні втрати становлять у розмірі 27 567 грн. 96 коп. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суд не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні позовної заяви сплачено ставку судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Outcome: approved