Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС», в інтересах якого діє адвокат Тараненко А.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року, посилаючись на те, що 08.11.2021 між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою [PERSON] було укладено вищевказаний Кредитний договір на суму 11500,00 грн. Вказує, що зазначений Договір оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Представник позивача зазначає, що кредитні кошти в сумі 11500,00 грн. були перераховані на банківську картку відповідачки, що вказана останньою при оформленні заявки на сайті кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а тому, вважає, що обов`язок кредитодавця щодо надання кредитних коштів виконано останніми у повному обсязі. Вказує, відповідачка натомість належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредиту не виконала, у зв`язку із чим в останньої виникла заборгованість за вищевказаним Кредитним договором №798837509 від 08.11.2021 року в розмірі 44718,90 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 33218,90 грн. Зазначає, що право вимоги за вищевказаним Кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу, зокрема 11.01.2022 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», після чого 30.10.2023 року від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом 29.05.2025 року від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС». Позивач стверджує, що набув право вимоги за вищевказаним Кредитним договором до відповідачки [PERSON] . На підставі викладеного, представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» - адвокат Тараненко А.І., просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №798837509 від 08.11.2021 року у розмірі 44718,90 грн. А також, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2025 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/7907/25 (провадження №2/727/2082/25) за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду на 28 липня 2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2025 року було задоволено частково клопотання представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» - адвоката Тараненка А.І. про витребування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» доказів у вищевказаній цивільній справі. В судове засідання призначене на 06.10.2025 року представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокат Тараненко А.І. не з`явився, однак згідно змісту вищевказаної позовної заяви останній просив розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім цього, згідно спрямованих до суду директором ТОВ «ФК «ЕЙС» - Поляковим О.В. відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень останній стверджує, що розмір заборгованості відповідачки [PERSON] підтверджено розрахунками заборгованості попередніх кредиторів і випискою з особового рахунку відповідачки. Вказує, що перехід права вимоги доведено належними та допустимими доказами, зокрема договорами факторингу та відповідними реєстрами. Стверджує, що неповідомлення відповідачки про заміну кредитора не звільняє її від обов`язку виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором. Зауважує, що клопотання представника відповідачки про застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованим та безпідставним, оскільки такі строки позивачем пропущені не були. На основі викладеного, директор ТОВ «ФК «ЕЙС» - Поляков О.В. просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідачки судові витрати, в тому числі й витрати на правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Біла У.М. в судове засідання призначене на 06.10.2025 року не з`явились, однак представник відповідачки спрямувала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила суд розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім цього, згідно спрямованих до суду представником відповідачки [PERSON] адвокатом Біла У.М. відзиву на позов та письмових заперечень на відповідь на відзив, остання вказує, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами переходу до позивача права вимоги від первісного кредитора, зокрема Договір факторингу №28/1118-01 був укладений 28.11.2018 року, тоді як спірний кредит №798837509 датований 08.11.2021 року, що ставить під сумнів перехід права вимоги за вищевказаним Договором факторингу. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника про заміну кредитора, що також ставить перехід права вимоги до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС». Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону, оскільки проценти за користування кредитом були нараховані кредитором поза межами 30-ти денного строку кредитування. Крім цього, стверджує, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості з пропуском 3-х річного строку позовної давності. Також, вказує, що заявлені представником відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. є неспівмірними зі складністю даної цивільної справи та недоведеними позивачем належними та допустими доказами. На основі викладеного, представник відповідачки [PERSON] адвокат Біла У.М. просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, в тому числі й у зв`язку зі спливом позовної давності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 08.11.2021 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №798837509, відповідно до змісту якого первісним кредитором було надано відповідачці кредит у розмірі 11500,00 грн., строком на 30 днів (до 08.12.2021 року) дисконтний період, а відповідач, в свою чергу зобов`язалась повернути зазначені грошові кошти у вищевказані строки, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами (а.с.15 зворот-17, 68-71). Зазначені умови викладені також й у паспорті споживчого кредиту (а.с.12-13, 66 зворот-67). Вищевказаний кредитний договір був підписаний відповідачкою [PERSON] із застосуванням її електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора «MNV7D2Z3», у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.86). На виконання умов вищевказаного Договору кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було спрямовано на картковий рахунок, зазначений відповідачкою [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 11500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.89) та довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №798837509/23052025/Э від 23.05.2025 року (а.с.90 зворот). При цьому, факт зарахування зазначених коштів у розмірі 11500,00 грн. на вищевказаний картковий рахунок № [NUMBER] відповідачки [PERSON] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтверджується також витребуваними ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2025 року виписками з вищезазначеного карткового рахунку відповідачки (а.с.200-205). Таким чином, первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» належним чином було виконано свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, зокрема шляхом надання відповідачці кредитних коштів в розмірі 11500,00 грн., в порядку передбаченому умовами Кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.72-88) При цьому, відповідачка [PERSON] в порушення умов вищевказаного Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконала, зокрема не сплатила в передбачені Договором строки заборгованість по тілу кредиту, а також не сплатила відсотки за користування кредитом, що не заперечується представником відповідача у спрямованому до суду відзиві на позов. Так, згідно розрахунків заборгованості відповідачки [PERSON] за вищевказаним Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року (а.с.21, 22, 127, 127) та виписки з особового рахунку [PERSON] (а.с.20, 129) вбачається, що сума боргу відповідачки по вищевказаному Кредитному договору становить 44718,90 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 33218,90 грн. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідачки [PERSON] заборгованості за вищевказаним Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року. Разом з тим, суд не може погодитись з вищезазначеними розрахунками заборгованості відповідачки [PERSON] , які зазначені позивачем у спрямованих до суду розрахунках заборгованості відповідачки [PERSON] за вищевказаним Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року (а.с.21, 22, 127, 127) та виписки з особового рахунку [PERSON] (а.с.20, 129), виходячи з наступного. Так, відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит (а.с.11), а також вищевказаних паспорту споживчого кредиту (а.с.12-13, 66 зворот-67) та Договору кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року (п.1.7 Договору) (а.с.15, зворот-17, 68-71), вбачається, що сторонами було обумовлено, що строк кредитування становить 30 днів (дисконтний період). При цьому, п.1.8 вищевказаного Кредитного договору (а.с.15 зворот-17, 68-71) серед іншого передбачено, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Таким чином, вищезазначений Договір кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року (а.с.15 зворот-17, 68-71) містить лише відомості про те, що первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було надано відповідачці кредит у розмірі 11500,00 грн., строком на 30 днів (до 08.12.2021 року), однак жодних відомостей про пролонгацію строку кредитування та про умови такої пролонгації представником позивача суду надано не було. При цьому, відповідно до вищевказаної довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.86 зворот) вбачається, що відповідачкою не було вчинено дій, з метою пролонгації дисконтного періоду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що погоджений сторонами та доведений суду строк кредитування (строк надання кредитної лінії) за вищезазначеним Кредитним договором становить 30 календарних днів Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем невірно було розраховано проценти за користування відповідачкою [PERSON] кредитними коштами, оскільки зазначені проценти були нараховані позивачем відповідачці поза межами 30-ти денного строку кредитування відповідачки, а тому зазначені відсотки за користування кредитом, на переконання суду, слід перерахувати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідачки за вищевказаним Кредитним договором, беручи до уваги надані представником позивача розрахунки заборгованості відповідачки [PERSON] за вищевказаним Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року (а.с.21, 22, 127, 127), становлять 3415,50 (30 х 113,85). Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупний розмір заборгованості відповідачки [PERSON] за вищезазначеним Договором становить 14915,50 грн., з яких: 11500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3415,50 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. При цьому, судом встановлено, що 11.01.2022 року право вимоги первісного кредитора - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до відповідачки [PERSON] за Договором позики №1649574 від 24.03.2021 року було передано ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що підтверджується Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.96-99), Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року (а.с.102-105), Додатковою угодою №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2021 року (а.с.107), Додатковою угодою №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2022 року (а.с.107 зворот), витягом реєстру прав вимоги №168 від 11.01.2022 року (а.с.108 зворот-109), а також Актом звірки від 31.12.2022 року (а.с.110). 30.10.2023 року вищезазначене право вимоги за Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року до відповідачки [PERSON] перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», що підтверджується Договором факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року (а.с.111-113), платіжною інструкцією (а.с.117), а також витягом з Реєстру заборгованості від 03.04.2023 року (а.с.115 зворот-116). 29.05.2025 року вищевказане право вимоги за Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року до відповідачки [PERSON] перейшло від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача - ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2024 року (а.с.117-120), платіжними інструкціями (а.с.124 зворот-126), Актом прийому-передачі реєстру боржників від 29.05.2025 року (а.с.124), а також витягом з Реєстру боржників від 29.05.2025 року (а.с.122 зворот-123). Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», в передбаченому законом порядку, перейшло право вимоги первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до відповідачки [PERSON] . При цьому, посилання представника відповідачки на те, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами переходу до позивача права вимоги від первісного кредитора до позивача, зокрема на те, що Договір факторингу №28/1118-01 був укладений 28.11.2018 року, тоді як спірний кредит №798837509 датований 08.11.2021 року, що, на її думку, ставить під сумнів перехід права вимоги за вищевказаним Договором факторингу, до уваги судом не беруться, виходячи з наступного. Так, відповідно до п.4.1 Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року (а.с.102-105) серед іншого передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Згідно з витягу реєстру прав вимоги №168 від 11 січня 2022 року (а.с.108-109) вбачається, що сторонами було погоджено та підписано реєстр боржників, право вимоги за якими відступається 11 січня 2022 року. Таким чином, право вимоги за Договором кредитної лінії №798837509 від 08.11.2021 року до відповідачки [PERSON] , в передбаченому законом порядку 11 січня 2022 року перейшло від первісного кредитора - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому й до позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на звернення до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, яка становить 14915,50 грн., з яких: 11500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3415,50 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. При цьому, посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів повідомлення про відступлення права грошової вимоги за вищевказаним Кредитним договором, не береться судом до уваги, оскільки неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц. При цьому, суд вважає хибним посилання представника відповідача на застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки загальний 3-х річний строк позовної давності, який застосовується в даних правовідносинах, на підставі пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, був продовжений на строк дії воєнного стану, який діє й станом на 06.10.2025 року. Щодо розподілу витрат на правову допомогу та судового збору то суд зазначає наступне. Так, згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009\~щодо офіційного тлумачення\~статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу,\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial