Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

23.05.2025 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» звернувся представник: адвокат Кумко О.Д. в інтересах ТОВ «ФК «Омега Фінанс» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 26.05.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя. 16.06.2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана справа. В позові посилалися на те, що 07.09.2018 року між АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», та [PERSON] укладено кредитний договір № 33.184.0918.ФО_К. Відповідно умов кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 50000 грн. на строк до 07.09.2021 року. Відповідно п.1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами 12% річних, комісія за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,99% від суми кредиту. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , за умови сплати Позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п.1.5.2 Договору. Пунктом 2.3 кредитного договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 3157 грн. За період з 07.09.2018 року по 06.09.2021 року Позичальник, крім тіла кредиту 50000 грн. мав ще також сплатити проценти за користування кредитом у сумі 9793,07 грн. та комісії за обслуговування кредиту у сумі 53820 грн., всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 113613,07 грн. Факт видачі АТ «Юнекс Банк» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника. Станом на 31.03.2021 року згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по Договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом. Кількість днів прострочення станом складає 477 днів. Банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31.03.2021 року включно в розмірі 1280,34 грн. 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу №31/03-2021. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021. Відповідно умов Договору ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року. Станом на 31.03.2021 року відповідно Реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складала 60084,79 грн., з яких: 5185,91 грн. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 23583,77 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 58,10 грн. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 4561,67 грн. прострочені проценти кредитом; 1495 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 23920 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 1280,34 грн. штрафи, пені. 09.11.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направлено на адресу відповідача Повідомлення про відступлення права вимоги і надано строк для погашення суми заборгованості кредитним договором, яка складає 60084,79 грн. У період з 27.06.2023 року по 18.08.2023 року з [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 64062333 з примусового виконання виконавчого напису №20087 від 25.08.2020 року, який було вчинено приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.С., було стягнуто на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» суму у розмірі 1613,63 грн. 12.12.2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. виконавчий документ повернуто стягувачу. Відтак, розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за кредитним договором становить 58471,15 грн., що складається з: 28769,68 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4619,77 грн. - прострочені проценти кредитом; 25081,70 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Відповідач не виконав умови Договору та не погасив прострочену заборгованість. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року в розмірі 58471,15 грн., з яких: 28769,68 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4619,77 грн. - прострочені проценти за кредитом; 25081,70 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2422.40 грн.; справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника. 16.06.2025 року ухвалою судді прийнято цивільну справу до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.08.2025 року до суду звернувся відповідач [PERSON] з запереченнями, в яких посилався на те, що надані позивачем розрахунки не містять деталізації та документального підтвердження фактичного надання послуг, за які нараховано комісію (Постанова ВС від 13.07.2022 у справі № 910/17324/20). Комісія за обслуговування кредиту, яка не має економічного обґрунтування, є прихованими відсотками (Постанова ВС від 17.03.2021 у справі № 127/19392/19-ц). З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за договором було здійснено понад 3 роки до звернення позивача до суду, що свідчить про пропуск строку позовної давності. Надане позивачем повідомлення про відступлення права вимоги не містить належного підтвердження його особистого отримання у спосіб, передбачений законом (Постанова ВС від 27.01.2021 у справі № 201/4198/18). Сума комісій та штрафів у даній справі суттєво перевищує тіло кредиту, що суперечить принципу добросовісності. Прохав призначити справу до розгляду у загальному порядку; відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача. 11.08.2025 року ухвалою суду вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання. 12.08.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача: адвокат Кумко О.Д. з відповіддю на заперечення, в яких посилалися на те, що [PERSON] подав Заперечення з пропуском процесуального строку, які встановлено в ухвалі суду від 16.06.2025 року, ним не заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та немає жодної згадки про поважність причин такого пропуску, тому Заперечення на позовну заяву від 10.08.2025 року мають бути залишені без розгляду. Позивачем направлено [PERSON] примірник позовної заяви з додатками 22.05.2025 року на його адресу місця реєстрації: [ADDRESS] , однак поштове відправлення № 0505310413261 було повернуто відправнику із відміткою «закінчився термін зберігання». В Запереченнях відповідач посилається на неіснуючу судову практику ВС, а саме: постанова від 13.07.2022 року по справі № 910/17324/20, постанова від 17.03.2021 року по справі № 127/19392/19-ц, постанова від 16.06.2020 року по справі № 200/22888/14-ц, постанова від 27.01.2021 року по справі № 201/4198/18. Твердження відповідача щодо недоведення розміру заборгованості є безпідставними, оскільки позивачем було надано документи, які підтверджують факт видачі кредиту, його розмір, а також відображають суму заборгованості по кредитному договору. Щодо позовної давності: перебіг строку позовної давності за позовною заявою розпочався з дня закінчення терміну повернення коштів за кредитним договором (тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та комісія за обслуговування кредиту), тобто з 07.09.2021 року та з урахуванням наданого трирічного строку позовної давності мав би закінчитися 07.09.2024 року та відповідно ст.258 ЦК України строк позовної давності в один рік (пеня) мав би закінчитися 07.09.2022 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» звернулося з позовом у травні 2025 року, тобто на строк дії воєнного стану, який розпочався з 24.02.2022 року, а позовна вимога в частині стягнення заборгованості за пенею розпочинається в період дії карантину (з 12.03.2020 року), який відмінено з 01.07.2023 року, але продовжено строком дії воєнного стану, який розпочався з 24.02.2022 року Відтак, позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви 22.05.2025 року такий строк був продовжений. Щодо комісії за обслуговування кредиту: відповідач власноручно підписав кредитний договір та свідомо погодився, що за користування кредитом буде сплачувати комісію за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,99% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Кредитного договору. [PERSON] під час укладення кредитного договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі і з Графіком платежів за Кредитними договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ним погодився, про що свідчать його підписи. Щодо неналежного повідомлення боржника про відступлення права вимоги: 09.11.2021 року позивачем направлено на адресу відповідача: [ADDRESS] Повідомлення про відступлення права вимоги № 11-21/3558/Ф та надано строк для погашення заборгованості. Згідно відмітки Рекомендоване повідомлення №0505036440001 було вручено відповідачу особисто, що підтверджується його підписом. Прохали заперечення на позов залишити без розгляду, як такі, що подані з пропуском процесуального строку; в разі прийняття судом заперечень на позов залишити їх без задоволення, як необґрунтовані та такі, що ґрунтуються на недостовірних твердженнях відповідача; визнати доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності безпідставними та такими, що не підлягають застосуванню; ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 01.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 07.10.2025 року. 07.10.2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, в тексті позовної заяви прохали справу розглянути без участі представника. 07.10.2025 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, подав заперечення на позов. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №1411952 від 26.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. 07.09.2018 року між [PERSON] та АТ «Юнекс Банк» укладено кредитний договір №33.184.0918.ФО_К. Відповідно п.1.1 кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в сумі 50000 грн., терміном користування до 07.09.2021 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Відповідно п.1.5 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12% річних; комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99% від суми кредиту. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , за умови сплати Позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п.1.5.2 Договору. Пунктом 2.3 кредитного договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 3157 грн. Також, [PERSON] підписано Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року. Відповідачу здійснено відкриття рахунку № [NUMBER] , на який 07.09.2018 року перераховано кредитні кошти в сумі 50000 грн. згідно кредитного договору №33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 07.09.2018 року по 31.03.2021 року. 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, в день підписання цього Договору. Відповідно умов даного Договору ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року. 09.11.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направлено на адресу відповідача Повідомлення про відступлення права вимоги з вимогою про погашення суми заборгованості за кредитним договором № 33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року, яка складає в сумі 60084,79 грн. Станом на 19.05.2025 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 58471,15 грн., з яких: 28769,68 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4619,77 грн. - прострочені проценти за кредитом; 25081,70 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту, що підтверджується деталізованим розрахунком заборгованості по кредитному договору №33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року. Станом на час розгляду справи судом відповідач не погасив заборгованість. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,\~ч.2\~п.1\~ст.11\~ЦК України\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1052 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст.1052 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, відповідач, уклавши 07.09.2018 року з АТ «Юнекс Банк» кредитний договір №33.184.0918.ФО_К, отримав кредит в сумі 50000 грн. терміном користування до 07.09.2021 року та зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. За користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12% річних; комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99% від суми кредиту. В подальшому, згідно укладеного Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року право вимоги за кредитним договором №33.184.0918.ФО_К від 07.09.2018 року перейшло від АТ «Юнекс Банк» до ТОВ «ФК «Омега Фінанс». Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, договір залишається невиконаним, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки останні не ґрунтуються на встановлених судом обставинах, зокрема, п.1.5 кредитного договору, який підписано відповідачем, передбачено розмір процентної ставки 12% річних та комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% від суми кредиту. Крім того, відповідач посилається на неіснуючу судову практику Верховного суду у Постановах від 13.07.2022 у справі № 910/17324/20, від 17.03.2021 у справі № 127/19392/19-ц, від 27.01.2021 у справі № 201/4198/18, від 27.01.2021 року у справі №201/4198/18. Також, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1,2\~ст.258\~ЦК України\~для окремих\~видів вимог\~законом може\~встановлюватися спеціальна\~позовна давність:\~скорочена або\~більш тривала\~порівняно із\~загальною позовною\~давністю. Позовна\~давність в\~один рік\~застосовується,\~зокрема,\~до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно статей 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно ч.2,3\~ст.264\~ЦК України\~позовна давність\~переривається у\~разі пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно ч.3,4\~ст.267\~ЦК України\~позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~з метою\~запобігання поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~строки,\~визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 291 від 22.04.2020, № 343 від 04.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 360 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 року №651, карантин скасовано. Крім того,\~відповідно п.19\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З 24.02.2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року (з наступними змінами). Позивач звернувся\~з позовом\~до суду\~23.05.2025\~року з\~вимогою про\~стягнення заборгованості,\~яка нарахована\~за період\~з 07.09.2018\~року по\~06.09.2021\~року,\~тобто,\~трирічний строк\~загальної позовної\~давності (тіло\~кредиту,\~відсотки,\~комісія)\~та однорічний\~строк позовної\~давності (пеня)\~розпочав перебіг\~з 07.09.2021\~року,\~а з\~02.04.2020\~року строк\~позовної давності\~ продовжився\~у зв`язку\~з карантином,\~а з\~24.02.2022\~року строк\~позовної давності\~ зупинився\~у зв`язку\~з воєнним станом в Україні. При цьому суд зазначає, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, позивачем строк загальної та спеціальної позовної давності не пропущено, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Отже, доказів того, що борг повернуто суду не надано, не спростовано це і відповідачем, тому сума боргу за кредитним договором в розмірі 58471,15 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 2422,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved