Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

ТОВ «УЮТ-2011» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 в розмірі 6315,72 грн., в тому числі: 6139,52 грн. за житлово-комунальні послуги, 142,35 грн. інфляційних збитків та 33,85 грн. 3% річних. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач як обслуговуюча організація надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги в будинку [ADDRESS] . Відповідач не здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, що надаються позивачем за вказаною адресою, тому він просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він не проживав і не проживає за адресою квартири, за якою обліковується заборгованість, оскільки зареєстрований за іншою адресою. Крім того, він у період із квітня 2023 року проживав у селищі Капітанка Голованівського району Кіровоградської області. Позивач ніколи його не повідомляв про наявність заборгованості та не додав до позовної заяви доказів структури тарифу, первинні розрахункові документи, акти виконаних робіт, первинні бухгалтерські і розрахункові документи, кошторису а також доказів того, яку саме комунальну послугу отримував відповідач. Вказує, що він належить до пільгової категорії громадян та перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради як інвалід війни 2-ї групи відповідно до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС у 1986 році (категорія 1) та має пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідач є власником квартири у багатоквартирному будинку, за адресою: [ADDRESS] і тому на нього як на власника покладено обов`язок сплачувати послуги, які надає позивач. Щодо наявності пільг у відповідача, то вони позивачем не оспорюються і не є предметом даного позову. Позивач є надавачем виключно житлової послуги та не здійснює нарахування будь-яких пільг, на які мають право громадяни. З 01жовтня 2019 року впроваджено монетизацію пільг на оплату житлово-комунальних послуг, порядок надання яких регулюється Постановою КМУ №373 від 17.04.2019. ТОВ «УЮТ-2011» з 01.10.2018 надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . Також законодавчо не визначено обов`язку надавача житлово-комунальних послуг надавати первинні бухгалтерські документи споживачу, тому посилання відповідача на їх відсутність не є підставою для звільнення його від відповідальності за оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою від 12.02.2025 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 05.03.2025. У судовому засіданні 05.03.2025 розглянуто заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відмовлено в її задоволенні і оголошено перерву до 01.04.2025 для надання можливості відповідачу подати відзив на позов. У судовому засіданні 01.04.2025 було оголошено перерву до 15.04.2025 для надання можливості відповідачу звернутись за правовою допомогою до адвоката. Судове засідання, що було призначене на 15.04.2025 за клопотанням представника відповідача відкладено на 05.05.2025. У судовому засіданні 05.05.2025 за клопотанням представника відповідача було оголошено перерву до 27.05.2025. Судове засідання, що було призначене на 27.05.2025 за клопотанням представника відповідача відкладено на 17.06.2025. У судовому засіданні 17.06.2025 за клопотанням відповідача було оголошено перерву до 07.08.2025. Судове засідання, що було призначено на 07.08.2025, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Судове засідання, що було призначене на 28.08.2025, було відкладено на 18.09.2025 у зв`язку з відсутністю доказів повідомлення про розгляд справи відповідача та його представника. У судовому засіданні 18.09.2025 було оголошено перерву до 03.10.2025 для належного повідомлення відповідача та його представника. У судовому засіданні 03.10.2025 після дослідження письмових матеріалів суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, зазначила, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє його від обов`язку сплати наданих житлово-комунальних послуг. Відповідач не довів, що позивач не надавав йому вказані послуги або вони були неналежної якості. Відповідач і його представник, будучи повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явились. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю відповідача та його представника, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заслухавши представника позивача, яка підтримала позовні вимоги та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини і прийшов до таких висновків. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2023 у справі №215/3669/23 скасовано судовий наказ, виданий Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 червня 2023 року по справі №215/3669/23, 2-н/215/967/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період із 01.06.2020 по 01.05.2023 в розмірі 5347,51 грн; 116,28 грн. інфляційних витрат та 112,15 грн 3% річних, а також судовий збір 268,40 грн. Позивач ТОВ «УЮТ-2011» є юридичною особою, яка виконує функції управління та надання послуг з утримання будинків, споруд або групи будинків і споруд об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Тернівського району м. Кривого Рогу, що підтверджується договором від 01.11.2013 та актом прийому-передачі від 01.11.2013. Мета договору є управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району, створення мешканцям будинку належних умов проживання шляхом якісного обслуговування та ремонту житлового фонду, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в обсягах та межах визначених відповідними угодами, згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами і правилами. У додатку 1 акту прийняття-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд, зокрема вказано, що замовник передає, а управитель приймає функції управління, зокрема у будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відомості із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №335974211 від 16.06.2023. Відповідно до відомостей із Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 10.02.2025 відповідач [PERSON] зареєстрований з 21.03.1994 і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданого 02.10.2024. Крім того, відповідач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії (категорії 1) на Чорнобильскій АЕС у 1986 році, про що свідчить посвідчення серії [NUMBER] , виданого 27.09.2019. Актом від 14 березня 2019 року, складеним комісією у складі начальника дільниці №4 ТОВ «УЮТ-2011», інженером і майстром Товариства у присутності власника квартири [PERSON] проведено обстеження квартири [ADDRESS] по факту житлово-побутових умов у квартирі, за результатами якого встановлено, що квартира знаходиться у стадії ремонту та на даний момент квартира для проживання не придатна. В Акті обстеження про встановлення факту проживання від 23.11.2023, складеного депутатом Побузької селищної ради, зазначено, що [PERSON] із квітня 2023 року по теперішній час проживає у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Позивач ТОВ «УЮТ-2011» як Управитель відповідно до договору від 10 червня 2018 року, укладеного із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , надає останнім послугу з управління, що полягає у забезпеченні Управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, перелік яких зазначається у додатку 2 до цього Договору. Кожен із Співвласників зобов`язаний оплачувати Управителю надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені Договором (пп.1 п.5 Договору). На підтвердження надання послуг відповідно до вищезгаданого Договору позивач надав відповідні докази за період січень 2022 року-грудень 2024 року, зокрема: інформацію про витрати на утримання будинку, акти виконаних робіт (надання послуг), акти прийому-передачі електричної енергії, акти на списання матеріалів, наряди-завдання, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, відомості ресурсів до актів виконаних робіт, перелік матеріалів, які були використані під час проведення ремонтних робіт, локальні кошториси тощо. Відповідач не здійснював оплату наданих житлово-комунальних послуг за адресою квартири, яка є його приватною власністю, в результаті чого його заборгованість за період із 01.01.2022 по 31.12.2024 складає 6139,52 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України і ЖК України, так і Законом України «Про\~житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею\~встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктами 6, 9, 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. При цьому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону, послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Водночас пунктом 6 частини першої статті 7 Закону визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином, споживачі, які тимчасово залишили свої домівки, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з тимчасового місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Разом з тим, положення пункту 6 частини першої статті 7 Закону не стосується житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки оплачуючи дану послугу власники (співвласники) беруть участь в утриманні спільного майна, що їм належить, та зобов`язанні згідно із законодавством відшкодовувати витрати, пов`язані з утриманням багатоквартирного будинку. Споживачі послуг з управління багатоквартирними будинками мають оплачувати ці послуги, якщо вони фактично надаються управителем для відповідного будинку. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. Отже, не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, не звільняє її від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем та які забезпечують утримання майна. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином у відповідача, як власника квартири та учасника відносин у сфері житлово-комунальних послуг, виникли зобов`язання перед позивачем щодо сплати платежів за надані послуги. Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не подав доказів на підтвердження того, що позивачем не надавались житлово-комунальні\~послуги, а він не отримував\~послуги\~з утримання будинку та прибудинкової територій чи їх якість була неналежною. Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язань не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачу нараховані інфляційні збитки та 3% річних за період із 21.01.2024 по 15.01.2025, що складає 142,35 грн. та 33,85 грн. відповідно. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 6315,72 грн., в тому числі: 6139,52 грн. за житлово-комунальні послуги, 142,35 грн. інфляційних збитків та 33,85 грн. 3% річних обґрунтованими. Щодо посилання відповідача про наявність у нього пільг на оплату житлово-комунальних послуг, то вказане не оспорюється позивачем. При цьому,\~у Постанові\~КМУ №373\~від 17.04.2019\~«Деякі питання\~надання житлових\~субсидій та\~пільг на\~оплату житлово-комунальних\~послуг,\~придбання твердого\~палива і\~скрапленого газу\~у грошовій\~формі» передбачено,\~що із\~січня 2023\~р.\~пільги на\~оплату житлово-комунальних\~послуг надаються\~виключно у\~грошовій готівковій\~формі органами\~Пенсійного фонду\~України.\~Вказаною Постановою затверджено Порядок\~надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, яким зокрема визначено порядок звернення до ПФУ із заявою про надання пільги, розрахунок розміру пільги уповноваженим органом, а саме: ПФУ; механізм виплати пільги. Так, пунктом 7 Порядку визначено, що пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг з урахуванням суми пільги, виплаченої таким пільговикам готівкою. Тобто відповідач має право звернутися до відповідного органу ПФУ за наданням йому пільги та зобов`язаний сплачувати щомісяця житлово-комунальні послуги з урахуванням пільги, що йому виплачена готівкою. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачем всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до статей 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.\~77,\~78,\~79,\~80 ЦПК України\~та свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи,\~що позов\~задоволено,\~а відповідач\~є особою\~з інвалідністю\~ІІ групи\~та відповідно\~до приписів\~Закону України\~«Про судовий\~збір» належить\~до переліку\~осіб,\~які звільнені\~від сплати\~судового збору,\~тому витрати\~по сплаті\~судового збору\~належить компенсувати\~позивачу за\~рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved