Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

12 березня 2025 року представник ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій», право іпотекодержателя за договором іпотеки від 19.06.2008 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., за реєстровим № 5828, що укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , стосовно іпотечного майна земельної ділянки кадастровий № 3223151001:02:027:0054, площею 0,099 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Луговий», яка належить на праві власності [PERSON] . А також, внести до державного реєстру іпотек запис про іпотеку вищезазначеної земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача по первісному позову зазначив, що 19.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якою є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 278/П/27/2008-840 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 175 950,00 доларів США для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0990 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Луговий», а позичальник взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору до 16.06.2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений 19.06.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., за реєстровим № 5828 (надалі -договір іпотеки), згідно умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка кадастровий № 3223151000:04:016:0044, площею 0,0990 га, розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Луговий», цільове призначення - для ведення садівництва. Також в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки від 19.06.2008 р. За результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу права вимоги за кредитним договором його переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (далі -ТОВ «ФК «ФГІ», іпотекодержатель, заявник). Тому, між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФГІ» було укладено договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення права вимоги від 07.05.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «ФГІ» права вимоги до [PERSON] , що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі Кредитного договору, договору іпотеки і договору поруки, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло зазначені вище права вимоги. Через неналежне виконання умов договору кредитного договору у позичальника виникла суттєва заборгованість, яка станом на дату відступлення права вимоги складає 252\~222, 06 доларів США (еквівалент 6\~792\~920, 18 грн.), з яких: залишок по тілу - 173\~915, 61 дол. США (еквівалент 4\~683\~947, 38 грн.); залишок по відсоткам 78\~306,45 доларів США (еквівалент 2\~108\~972,8 грн.) ТОВ «ФК «ФГІ» є іпотекодержателем нерухомого майна, земельної ділянки кадастровий № 3223151000:04:016:0044, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариство «Луговий», цільове призначення - для ведення садівництва, про що було внесено до державного реєстру відповідні записи про іпотеку і заборону. ТОВ «ФК «ФГІ» 20.12.2024 р. звернулось до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області з запитом, в якому просило надати інформацію про зміну кадастрового номеру земельної ділянки кадастровий номер: 3223151000:04:016:0044 що є предметом іпотеки, в якій вказати: коли і з яких підстав був змінений кадастровий номер земельної ділянки 3223151000:04:016:0044, яка є предметом іпотеки на новий кадастровий номер 3223151001:02:027:0054. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.01.2025 р., відомості про земельну ділянку з кадастровим номером: 3223151000:04:016:0044 площею 0,0990 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, СТ «Луговий», що обліковувалась за [PERSON] , перенесені до державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054. В місцевому фонді документації із землеустрою Відділу наявна Технічна документація з землеустрою щодо складання (переоформлення) документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] на території с/т «Луговий», Української міської ради, Обухівською району, Київської області розробник - ПП «Фокус-2002», 2008 рік, відповідно до якої кадастровий номер земельної ділянки -3223151001:02:027:0054. Згідно з відомостями державного земельною кадастру, отриманими у результаті інформаційного взаємообміну, на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054 в державному реєстрі речових прав 15.08.2022 зареєстроване речове право на нерухоме майно за гр. [PERSON] . Так, заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2021 р. у справі № 372/2025/21 визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 0,0990 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Луговий», цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер 3223151000:04:016:0044, яка належала померлому [PERSON] . Позивач вважає, що при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, [PERSON] було достеменно відомо про іпотеку, і навмисно не залучено до участі у справі іпотекодержателя. На час звернення до суду з даним позовом, новим власником та іпотекодавцем земельної ділянки є [PERSON] , проте через зміни кадастрового номеру земельної ділянки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не внесений відповідний запис про іпотеку, а тому спірна земельна ділянка фактично не перебуває під забороною відчуження. Відсутність запису про іпотеку на земельну ділянку, грубо порушує право ТОВ «ФК «ФГІ» як іпотекодержателя іпотечного майна, внаслідок чого позбавлене змоги реалізувати право задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб в порядку ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» на підставі відповідного застереження про задоволення вимог іпотеко держателя в договорі іпотеки, у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань по кредитному договорі, чому передує державна реєстрація іпотеки земельної ділянки в державному реєстрі, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 08 квітня 2025 року відповідачем по первісному позову надано відзив на первісну позовну заяву, відповідно до якого, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, [INFO] помер цивільний чоловік відповідача [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2020 № 359/11722/19, встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2009 року по день смерті чоловіка [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка склалася із земельної ділянки з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054, площею 0,0990 га, для ведення садівництва, розташованої на території Української міської ради Обухівського району Київської області, с/т «Луговий». 22.04.2021 приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., розглянувши заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, позивачем було надано суду листи Головного управління Держеокадастру у Київській області від 30.08.2021 року, 04.02.2021 року, 27.08.2021 року, в яких зазначено, що під час розроблення у 2008 році ПП «Фокус-2002» технічної документації із землеустрою щодо складання (переоформлення) документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:016:0044, було приведено відомості про кадастровий номер у відповідності до індексно-кадастрової карти України, а саме: визначено новий кадастровий номер 3223151000:02:027:0054, який відповідає індексно-кадастровій карті України. Згідно з даними ДЗК, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054 (площа 0,0990 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, власник гр. [PERSON] ) були перенесені з Державного реєстру земель до державного земельного кадастру. Під час розгляду справи № 372/2025/21, судом, для встановлення всіх заінтересованих осіб, було витребувано в приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. копію спадкової справ и № 25/2019, заведеної після смерті [PERSON] . Відповідач зазначає, що їй не було відомо про будь які борги (окрім боргу перед АТ «Державний ощадний банк України», який було залучено до участі у справі в якості третьої особи), що могли лишитися після смерті [PERSON] . Про наявність боргу [PERSON] перед ТОВ «ФК «ФГІ» [PERSON] дізналася після ознайомлення з даним позовом. ТОВ «ФК «ФГІ» не зверталося до відповідача [PERSON] ні з вимогами про необхідність погашення боргу, що залишився після смерті чоловіка, ні з відповідними позовами про стягнення боргу чи заміну боржника правонаступником. Також, ТОВ «ФК «ФГІ» не повідомляло приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. про наявність будь якого боргу та про необхідність повідомити про борг спадкоємців [PERSON] . Крім того, відповідач зазначає, що постановою про закінчення виконавчого провадження № 54041725 від 06.06.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/973/2014, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 24.04.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості, вбачається, що рішення виконано повно та фактично, згідно виконавчого документа борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто в повному обсязі. Позивач зазначає, що вказана постанова підтверджує факт відсутності боргів [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра». Також, обґрунтовуючи свої заперечення відповідач зазначила, що новий кредитор не повідомив боржника про відступлення права вимоги, не долучив до позовної заяви реєстр прав вимоги та акт прийому-передачі вимог банку до позичальників, підписані представниками ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФГІ», а також доказів відступлення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги від 07.05.2020. Відповідач звертає увагу суду, що відповідно до долученого позивачем реєстру договорів, за [PERSON] обліковується заборгованість станом на 07.05.2020, в той час як він помер [INFO] . Таким чином, нарахування боргу після смерті боржника є протиправним, та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, згідно ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор, який не пред`явив свої вимоги у шестимісячний строк до спадкоємців боржника, що прийняли спадщину, позбавляються права вимоги. Однак, ТОВ «ФК «ФГІ» не зверталося із відповідною вимогою ні до нотаріуса ні до спадкоємця, у зв`язку з чим втратило право вимоги. 08 квітня 2025 року\~\~ [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «ФГІ»\~про припинення іпотеки та зняття заборони на нерухоме майно. В обґрунтування зустрічних позовних вимог\~\~ посилається на те, що кредитором ТОВ «ФК «ФГІ» було пропущено преклюзивні строки звернення до спадкоємців боржника із вимогою про погашення заборгованості, що свідчить про припинення кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Відтак, грошове зобов`язання [PERSON] , яке було забезпечене іпотекою за спірним договором припинене, а отже, в силу ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» договір іпотеки має бути припиненим. 20\~травня 2025\~представником позивача\~по первісному\~позову надано\~відповідь на\~відзив на\~первісну позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що доводи\~відповідача,\~зазначені у\~відзиві не\~відповідають вимогам\~закону та\~дійсним обставинам\~справи, а наведені\~відповідачем обставини\~не визначаються\~позивачем в\~повному обсязі. Позивач по первісному позові зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язанні повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Проте, жодного повідомлення від спадкоємця [PERSON] на адресу ТОВ «ФК «ФГІ» не надходило. ТОВ «ФК «ФГІ» направляло [PERSON] на останню відому адресу: [ADDRESS] , лист з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 252\~222, 06 доларів США (еквівалент 6\~792\~920, 18 грн.), з яких: залишок по тілу кредиту 173\~915, 61 доларів США (еквівалент 4\~683\~947, 38 грн.), залишок по відсоткам 78\~306, 45 доларів США (еквівалент 2\~108\~972, 8 грн.). 20.05.2025 р. за вих. № 20/05 ТОВ «ФК «ФГІ» направило [PERSON] аналогічний лист з вимогою погасити заборгованість на адресу: [ADDRESS] , яка була вказана відповідачем по первісному позові у відзиві на позовну заяву по даній справі. При цьому позивач по первісному позові зазначає, що дізнався про смерть боржника і набуття права власності на предмет іпотеки відповідачем в порядку спадкування 07.02.2025 р. під час моніторингу ЄДРСР і даних з сайту Судової влади України після отримання відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.01.2025 р. за вих. № 19-10-0.221-451/2-25 щодо зміни кадастрового номеру земельної ділянки і отримання Інформаційної довідки № 412162276 від 07.02.2025р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 3223151001:02:027:0054 власником земельної ділянки є [PERSON] , на підставі рішення суду № 372/2025/21. 20 травня 2025 року представником позивача по первісному позову надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені зустрічного позову. Доводи яким обґрунтовуються відзив, дублюють заперечення наведені у відповіді на відзив на первісну позовну заяву. 27 травня 2025 року відповідача по первісному позову надано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Доводи якими обґрунтовується відповідь на відзив, дублюють заперечення наведені у відзиві на первісну позовну заяву а також у зустрічній позовній заяві. Додатково зазначено, що адреса, на яку первісним позивачем було направлено вимогу, а саме: [ADDRESS] , немає ніякого відношення до відповідача по первісному позову, остання за нею ніколи не проживала. Крім того, відсутні докази направлення такої вимоги. 26 червня 2025 року представником позивача по первісному позові, надано заперечення (на відповідь на відзив), які дублюють відповідь на відзив на первісну позовну заяву та відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження. Прокольною ухвалою суду від 04.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача по первісному позову в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог з підстав викладених у первісному позову та заяв з процесуальних питань.. Відповідач по первісному позові та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та заяв з процесуальних питань. Представник третьої особи по первісному та зустрічному позовах в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами. Вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши докази, подані сторонами, повно і всебічно оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволені первісних позовних вимог слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 278/П/27/2008-840 (далі - кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 175\~950, 00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «Іпотечний конструктор». Згідно п. 1.2 кредитного договору, цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 5924 від 19.06.2008 р., що укладений між позичальником та [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно земельну ділянку, загальною площею 0,0990 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с/т «Луговий». Банк надає позичальнику кредит строком до 16 червня 2028 р. ( п. 1.4 кредитного договору) Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки на земельну ділянку, загальною площею 0,0990 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський р-н, С/Т «Луговий» в день укладення цього договору. 19.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі за № 5828. Відповідно до умов вказаного договору, предметом іпотеки є земельна ділянка, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому після отримання іпотекодавцем державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який буде виданий на підставі договору купівлі-продажу, що укладений між іпотекодавцем та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. від 19.06.2008 р. за реєстровим номером № 5924 та внесений у державний реєстр правочинів 19 червня 2008 року, що розташована на території с/т «Луговий» Української міської ради, Обухівського району, Київської області, площею 0,0990 га, кадастровий номер 3223151000:04:016:0044. Цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва. Після отримання державних актів на земельні ділянки, зазначені земельні ділянки залишаються предметом іпотеки до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань по кредитному договору. Згідно п. 1.1 договору іпотеки, за цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 977\~892, 30 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору ( 1 долар США = 4,85 грн.) складає еквівалент 201\~448, 67 доларів США. Згідно п. 3.1.4 договору іпотеки, не пізніше наступного дня надавати іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з предметом іпотеки, в тому числі про посягання на предмет іпотеки з боку третіх осіб. Пунктом 4.3 договору іпотеки визначено, що право іпотеки припиняється виконанням іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов`язань. У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь яких зобов`язань за цим договором або будь яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором, іпотеко держатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором (п. 4.4 договору іпотеки). Вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується копією витягу № 19240633 від 19.06.2008. З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 19240645 від 19.06.2008 вбачається, що до реєстру внесено реєстраційний запис: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава обтяження договір іпотеки, 5928, 19.06.2008, [PERSON] ; об`єкт обтяження земельна ділянка, Київська обл., Обухівський р-н, Українка, «Луговий» садове товариство, земельна ділянка б/н, кадастровий номер 3223151000:04:016:0044; власник [PERSON] ; дата реєстрації 16.06.2008; реєстратор приватний нотаріус Ковальчук С.П.; реєстраційний номер 7421248. Також, 19 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] , взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 278/П/27/2008-840 від 19 червня 2008 року. Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором. Згідно п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. 19 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі за № 5924. Відповідно до умов вказаного договору, продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0990 га (кадастровий номер 3223151000:04:016:0044), що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Луговий». Земельна ділянка належить продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 576732, виданого 07.05.2007 року, Обухівським районним відділом земельних ресурсів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за № 2702 від 04.10.2006 року, та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 07.05.2007 року за № 010733100121 ( п. 2 договору купівлі-продажу). З копії протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-06-000041-b вбачається, що переможцем електронних торгів щодо лоту GL3N217046, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій». Власник активів: ПАТ «КБ «Надра». Найменування активів лоту: кредитний портфель, що складається з прав вимоги та майнових прав за 215 кредитн6ими договорами, що забезпеченні іпотекою та 2 без заставними кредитними договорами. 07 травня 2020 року між Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» укладено договір № GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги (далі договір відступлення прав вимоги) Відповідно до п. 1 договору відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом основні договори, надалі за текстом права вимоги. Згідно п. 3 договору відступлення прав вимоги, новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами протягом 5 календарних днів з дня набрання чинності цим договором або протягом 5 календарних днів з дня набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством відповідним основним договором…. Сторони погоджуються, що відповідно до ст. 516 ЦК України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку з неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення вимоги за основним договорам на підставі цього договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходженнями на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі договору вважається належним виконанням відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами… З виписки з додатку № 1 до договору № GL3N217046_ПВ216 відступлення прав вимоги, вбачається, що до нового кредитора переходить право стягнення з [PERSON] , за кредитним договором 278/П/27/2008-840 від 19.06.2008 року в розмірі 252\~222, 06 доларів США (еквівалент 6\~792\~920, 18 грн.); договором іпотеки посвідченим при ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 5928 від 19.06.2008; договором поруки від 16.06ю.2008 де поручителем є [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом враховується, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)). Будь-яких доказів на підтвердження оспорювання, визнання недійсним, у тому числі частково, фіктивним, нікчемним чи розірвання, до суду не надано, за наслідком чого вищевказаний договір відступлення права вимоги від 07.05.2020 року, в силу презумпції правомірності правочину, є правомірним та чинним. Отже, ТОВ «ФК «ФГІ» в порядку правонаступництва стало новим кредитором за кредитним договором № 278/П/27/2008-840 від 19.06.2008 року в розмірі 252\~222, 06 доларів США (еквівалент 6\~792\~920, 18 грн.); договором іпотеки посвідченим при ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 5928 від 19.06.2008; договором поруки від 19.06.2008 де поручителем є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15.08.2020. [PERSON] з метою оформлення спадкових прав, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було роз`яснено, що вона не може претендувати на спадкове майно після смерті чоловіка, до встановлення у судовому порядку факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/11722/19 від 02.07.2020, встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2009 року по день смерті [INFO] . Рішення набрало законної сили 12.08.2020 р. Рішенням Обухівського районного суду Київської області № 372/2025/21 від 20.12.2021, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 0,0990 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Луговий», цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 3233151000:04:016:0044, яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Рішення набрало законної сили 20.01.2022. Положеннями ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовне певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростованні особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 412162276 від 07.02.2025, власником земельної ділянки кадастровий номер 3223151001:02:027:0054, площею 0,0990 га є [PERSON] , на підставі рішення Обухівського районного суду № 372/2025/21 від 20.12.2021. Відомості щодо заборон відчуження об`єкту нерухомого майна відсутні. Разом з тим, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 412158118 від 07.02.2025, відомості щодо власника земельної ділянки кадастровий номер 3223151000:04:016:0044 відсутні. Проте наявна заборона на нерухоме майно, підстава договір іпотеки, 5928, 19.06.2008, [PERSON] , заявник ВАТ КБ «Надра». ТОВ «ФК «ФГІ» 20.12.2024 р. за вих. № 120 звернулось до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області із запитом, щодо надання інформації про зміну кадастрового номеру земельної ділянки кадастровий номер: 3223151000:04:016:0044 що є предметом іпотеки, в якій вказати: коли, і з яких підстав був змінений кадастровий номер земельної ділянки 3223151000:04:016:0044, яка є предметом іпотеки на новий кадастровий номер 3223151001:02:027:0054. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.01.2025 р. за вих. № 19-10-0.221-451/2-25, відповідно до інформації Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління (далі Відділ) та згідно з даними автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку з кадастровим номером: 3223151000:04:016:0044 площею 0,0990 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, СТ «Луговий», що обліковувалась за [PERSON] , перенесені до державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, відповідно до п. 4 ІІрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054. В місцевому фонді документації із землеустрою Відділу наявна Технічна документація з землеустрою щодо складання (переоформлення) документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] на території с/т «Луговий», Української міської ради, Обухівською району, Київської області розробник -ПП «Фокус-2002», 2008 рік, відповідно до якої кадастровий номер земельної ділянки -3223151001:02:027:0054. Згідно з відомостями державного земельною кадастру, отриманими у результаті інформаційного взаємообміну, на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151001:02:027:0054 в державному реєстрі речових прав 15.08.2022 зареєстроване речове право на нерухоме майно за гр. [PERSON] . В судовому засіданні з`ясовано, що сторонами не заперечується той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223151000:04:016:0044, яка є предметом іпотеки і земельна ділянка кадастровий номер 3223151001:02:027:0054, є однією земельною ділянкою. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~статті 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає у тому, що воно дає змогу задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до\~статті 589 ЦК України, частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в\~статті 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.6 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), дійшла висновку, що виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом. У такому випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки не відновлює дію останньої, оскільки іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек. Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Тому у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18),від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)). У випадку виникнення судового спору учасники цивільного обороту мають розуміти, що їхні дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23). Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (пункт 220 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 917/1212/21 (провадження № 12-24гс23)). З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважала, що у справі про визнання права іпотекодержателя, позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. Згідно ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях\~76-84,\~89,\~263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спорів. Позивач у первісній позовній заяві зазначає, що при зверненні до Обухівського районного суду Київської області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку кадастровий номер 3223151001:02:027:0054, [PERSON] було достеменно відомо, що земельна ділянка передана [PERSON] в іпотеку, остання навмисно не залучила до участі у справі ані первісного іпотекодержателя, ані його правонаступника, який на момент звернення до суду вже набуло право вимоги, а отже не повідомила суд про права та інтереси третіх осіб, що свідчить про недобросовісну поведінку [PERSON] , проте будь яких підтверджуючих документів суду не надав. Надаючи оцінку добросовісності дій відповідача по первісному позові, суд враховує відсутність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент оформлення спадкового майна відомостей про будь які обтяження. Суд зауважує, що [PERSON] не є стороною ані кредитного договору, ані договору іпотеки, а ні договору поруки, на момент укладення вказаних договорів, не проживала з [PERSON] однією сім`єю, а відтак [PERSON] не мала бути обізнана про наявність кредитних зобов`язань та перебування земельної ділянки належної [PERSON] в іпотеці. Відтак, факт обізнаності [PERSON] з наявністю боргу та обтяження спадкового майна, є лише припущенням позивача по первісному позові, яке не підтверджене належними та допустимими доказами. З матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка витребувана судом для з метою повного дослідження обставин справи, вбачається, що 24.12.2019 року нотаріусом здійснено перевірку Єдиного реєстру боржників, за інформацією з якого, відсутня інформація про борги [PERSON] . Відтак, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач по первісному позові є недобросовісним набувачем матеріали справи не містять. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19) за конституційною скаргою [PERSON] визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку», та зазначено, що «іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину». Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Згідно зі\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень\~статті 1281 ЦК України\~щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Частиною першою-третьою\~статті 1281 ЦК України\~ передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця\~належить пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Частина четверта\~статті 1281 ЦК України\~визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Відповідно до\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої\~статті 593 ЦК України\~та частини першої\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~право застави (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою). Сплив визначених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду підтримала у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19) (пункт 69.5), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) (пункт 39), від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) (пункт 27), від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) (пункт 99). У первісній позовній заяві та відповіді на відзив на первісну позовну заяву зазначено, що ТОВ «ФК «ФГІ» дізналося про смерть боржника і набуття права власності на предмет іпотеки відповідачем в порядку спадкування 07.02.2025 р. під час моніторингу ЄДРСР і даних з сайту Судової влади України, після отримання відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 22.01.2025 р. за вих. № 19-10-0.221-451/2-25 щодо зміни кадастрового номеру земельної ділянки і отримання Інформаційної довідки № 412162276 від 07.02.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер 3223151001:02:027:0054 власником земельної ділянки є [PERSON] на підставі рішення суду, серія та номер: 372/2025/21, виданий 20.12.2021, видавник: Обухівський районний суд. Відтак доводи відповідача про пропуск ТОВ «ФК «ФГІ» строків визначених ст. 1281 ЦК України є безпідставними, оскільки вказаний строк на момент звернення до суду та не вийшов, і позивачем по первісному позові вчасно направлено [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, в сумі 252\~222, 06 доларів США (еквівалент 6\~792\~920, 18 грн.) За наявними матеріалами справи суд позбавлений можливості встановити точну дату, коли саме ТОВ «ФК «ФГІ» дізналося про смерть [PERSON] , проте\~\~\~про смерть боржника та відкриття спадщини\~ ТОВ\~\~"ФГІ"\~\~могло\~\~дізнатися від первісного кредитора. Крім того, позивач не був позбавлений можливості моніторингу ЄДРСР, даних з сайту Судової влади України, та інших ресурсів починаючи 07.05.2020, тобто з моменту укладення договору про відступлення права вимоги, а не лише 07.02.2025. Суду не наведено обставин, які перешкоджали позивачу по первісному позові вчиняти будь які дії, в тому числі моніторингу інформації, щодо іпотечного майна або смерті боржника. Крім того, зі змісту запиту вих. № 120 від 20.12.2024 р. вбачається, що ТОВ «ФК «ФГІ» було обізнано про зміну кадастрового номеру земельної ділянки 3223151000:04:016:0044, на новий кадастровий номер 3223151001:02:027:0054, відтак могло знати і про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] в порядку спадкування. При цього не зазначає, коли і з яких джерел ТОВ «ФК «ФГІ» стало обізнане про зміну кадастрового номера земельної ділянки. Представник позивача по первісному позові, не вказує коли було вперше направлено вимогу спадкоємцю та не надало документів, які можуть підтвердити наявність такої вимоги взагалі, а також факт направлення та/або отримання вказаної вимоги [PERSON] . Матеріалами справи, а саме копією опису вкладення до відправлення № 0407100330817 та копією накладної 0407100330817, підтверджується направлення вимоги спадкоємцю [PERSON] лише 20.05.2025, тобто\~\~після\~\~спливу визначених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, що\~\~ має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Частиною четвертою\~статті 1281 Цивільного кодексу України\~встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою\~і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Абзацом другим частини першої\~статті 17 Закону України "Про іпотеку"\~визначено, що іпотека припиняється у разі:\~\~припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Фонд гарантування інвестицій" позбавлено права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 278/П/27/2008-840 та договір іпотеки, посвідчений 19.06.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., за реєстровим № 5828, укладеними 19.06.2008р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , тобто зобов`язання, у тому числі\~іпотека, за зазначеними договорами припинились, а відтак підстава для існування заборони на відчуження, яка накладена на підставі вказаного договору, відсутня. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що в задоволені первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов\~\~ задовольнити Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.\~1,\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються \~у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача Судові витрати понесені позивачем по первісному позову, відшкодуванню не підлягають. Судові витрати понесені позивачем по зустрічному позові, слід стягнути на його користь з відповідача по зустрічному позові в розмірі 2422,40 грн

Outcome: approved