Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 серпня 2015 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 15 травня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач з 2023 року не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що після розірвання шлюбу позивач не надає відповідачу можливості спілкуватися з дитиною. Більше того, позивач неодноразово висловлювалася, що він не є біологічним батьком дитини. Син має задовільний стан здоров`я. Посилання позивача на наявність у відповідача нерухомого майна і транспортного засобу не відповідає дійсності. Мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 3196,00 грн. для дитини віком від 6 до 18 років. Вимога позивача про стягнення з відповідача 50 % всіх його доходів не відповідає вимогам діючого законодавства і є необгрунтованим. Відповідач працює в Інституті геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова на посаді молодшого наукового співробітника. Просить суд позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня винесення судом рішення по справі. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 08 серпня 2015 року підтверджується копією актового запису про шлюб №113 від 08 серпня 2015 року. З копії актового запису про народження №54 від 06 березня 2019 року вбачається факт родинних відносин між сторонами і їх сином [PERSON] , [INFO] . Копією посвідчення №101 від 11 березня 2021 року підтверджується факт того, що відповідач працює на посаді молодшого наукового співробітника в Інституті геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова. Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів 50 % з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є завищеним. Так, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Отже, враховуючи, що відповідач офіційно працює, отримує регулярний заробіток, доказів щодо необхідності несення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку зі станом її здоров`я позивач суду не надала, сама позивач є працездатною і також зобов`язана приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини, суд вважає, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини і розмір цієї допомоги повинен складати 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Посилання відповідача на те, що аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) є достатніми для утримання дитини, суд вважає заниженими. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial