Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бобик В.К., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 жовтня 2020 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №14 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виконкомом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Від цього шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини тривали до січня 2025 року, аж допоки не почались постійні сварки на фоні побутових проблем, нерозуміння одне одного, небажання уступати один одному і відповідач вирішив переїхати жити в інше помешкання. Позивачка вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Спільне господарство не ведеться. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Протягом останнього часу виникають різні суперечки. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору на суму 1211,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. Самостійно повністю забезпечувати доньку матеріально позивачка не має змоги. На даний час вона працює на посаді медичної сестри з фізіотерапії у ТзОВ «Багатопрофільний санаторій «Теплиця» (довідку про доходи додаємо), але цих коштів недостатньо для нормального розвитку та утримання дитини. Крім того, позивачка є інвалідом III групи дитинства та отримує у зв`язку з цим державну допомогу з 09.04.2014 року довічно. Відповідач офіційно ніде не працює, однак періодично їздить на заробітки в Чеську Республіку, тобто може і повинен утримувати дитину. На відповідача зареєстровано автомобіль марки HYNDAI, модель TUCSON державний номер 2006 року, який сторони придбали в шлюбі 31 жовтня 2020 року, що підтверджується договором купівлі-продажу №870 та актом приймання-передачі транспортного засобу від 31 жовтня 2020 року. Вказаний автомобіль був весь час в користуванні сім`ї, проте коли відповідач переїхав, то автомобіль відповідно залишився при ньому. За таких обставин позивачка пропонує щомісячно стягувати аліменти з відповідача у розмірі 8000 тисяч гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення нею повноліття. Позивачка та її представник будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задволити, розглянути справу у їх відсутність. Просить суд врахувати, що за весь час з моменту подання позову по теперішній день відповідач примиритись не намагався, дитиною не цікавиться, дзвонити перестав, грошові кошти не надсилав, хоча номер картки йому відомий, атому просимо розірвати шлюб та стягнути аліменти. Крім того, при визначенні розміру аліментів просить суд також врахувати, що з 05 липня 2025 року був перерахований розмір середньомісячної заробітної плати, офіційні дані вже опубліковані на сайтах Державної служби статистики України та Міністерством фінансів України , а тому наполягає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 8000 гривень, оскільки саме такий розмір буде достатнім для задоволення потреб дитини, з урахуванням цін на продукти, сезонний одяг, а також інші поточні витрати. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи без сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2020 року у Виконконавчому комітеті Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. Сторони проживають окремо, дитина знаходиться при матері. Шлюб сторін носить формальний характер. Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є молодою людиною, працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитини передбачених ст. 188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач як батько зобов`язаний брати участь в утриманні доньки. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх малолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити своє шлюбне прізвище, а тому суд прийшов до переконання, що необхідно залишити позивачці її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитиною сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved