Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» адвокат Сакун А., 12.03.2025 р., звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, а саме 95573,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОТП Лізинг ТОВ було укладено Генеральний договір страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 року та Сертифікату щодо страхування відповідно переліку ТЗ №1807/22-Т/ОЛ5/7713 від 15.09.2022 року згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 26.02.2023 року в м. Одеса по вул. Балківська, буд. 27, сталася ДТП за участю зазначеного застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та авто «Iveco» д.н.з. [NUMBER] від керуванням [PERSON] , якого визнано винним у скоєній ДТП. У зв`язку з подією вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження склала 852938,80 грн., що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ, і згідно із п.13.5. Генеральний договору страхування наземного транспорту є повною загибеллю ТЗ. Із розрахунку вбачається, що розмір ринкової вартості 546164,49 грн. розмір придатних залишків 275000,00 грн. сума знецінення 24091,09 грн. = 247073,40 грн. Крім того, ТОВ «АВОМОБІЛЬНИЙ ДІМ», було проведено роботи по дефектуванню автомобіля VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] для встановлення суми збитку відповідно рахунку на суму 5300,00 гривень, з огляду на викладене позивач поніс збитки в розмірі 252373,40 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Iveco» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант». Позивач має право зворотної вимоги до ТДВ «СК «Альфа Гарант» в межах ліміту по полісу (франшиза 3200,00 грн. ліміт за шкоду майну 1600000,00 грн.) 156800, грн., тобто залишається сума в розмірі 95573,40 грн. Позивач надсилав на адресу відповідача претензію про відшкодування збитку, проте претензія залишена без реагування. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 р. прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На адресу місця реєстрації відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, однак листом із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою: «адресат відсутні за вказаною адресою». Верховний Суду постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відзив від відповідача до суду не надходив. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.02.2023 року о 17.41 годин, у м. Одеса, Приморського району, вул. Балківська, 27, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Iveco Eurotech державний номер [NUMBER] з напівпричепом Samro SR 334 державний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Балківська, біля будинку, 27, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху і не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервал, внаслідок чого, скоїв наїзд на транспортний засіб Volkswagen Passat державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] котрий в свою чергу здійснив наїзд на автомобіль Toyota Camry державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , котра в свою чергу скоїла наїзд на ЗАЗ Віда державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2023 р. по справі №522/5258/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн. Постанова суду набрала законної сили 21.04.2023 р. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «IVECO» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Між ПрАТ «СК «АСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Генеральний договір страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 від 01.10.2019 року та відповідно Сертифікату щодо страхування відповідного переліку ТЗ №1807/22-Т/ОЛ5/7713 від 15.09.2022 року згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до п. 13.5 Генерального договору страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 сума страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ дорівнює вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи. 02.03.2023 р. ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИМ ДІМ» за адресою м. Одеса, пров. Банний, 4 складено протоком огляду транспортного засобу та згідно якого надано рахунок АдСЧТ00887 від 24.03.2023 р., відповідно детального розрахунку якого зазначено роботи та перелік запчастин на загальну суму 852938,80 гривень. Отже, вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу перевищує між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ та згідно з п. 13.5. Генерального договору страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2 є повною загибеллю ТЗ. Відповідно до страхового акту №006.01120923-1 ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від 12.04.2023 р. підлягає виплаті страхового відшкодування 247073,40 гривень на користь ТОВ «ОТП Лізинг». Платіжною інструкцією №18409416 від 14.04.2023 р. ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало ТОВ «ОТП Лізинг» 247073,40 гривень. Відповідно до страхового акту №006.01120923-2 ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від 28.06.2023 р. підлягає виплаті страхового відшкодування 5300,00 гривень на користь ТОВ «Автомобільний Дім». Платіжною інструкцією №32092208 від 29.06.2023 р. ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало ТОВ «Автомобільний Дім» 5300,00 гривень. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» здійснило страхове відшкодування в порядку регресу за договором страхування №211148034 від 20.09.2022 на користь ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 148960,00 гривень, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №37369 від 28.07.2023 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страховувиплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є така сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових плат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» який діяв на момент виникнення правовідносин: 30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки дійсно у зв`язку з ДТП вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження склала 852938,80 грн., що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ, і згідно із п.13.5. договору страхування є повною загибеллю ТЗ. Із розрахунку вбачається, що розмір ринкової вартості 546164,49 грн. розмір придатних залишків 275000,00 грн. сума знецінення 24091,09 грн. = 247073,40 грн. Крім того, ТОВ «АВОМОБІЛЬНИЙ ДІМ», було проведено роботи по дефектуванню автомобіля VOLKSWAGEN Passat B6 д.н.з. [NUMBER] для встановлення суми збитку відповідно рахунку на суму 5300,00 гривень, з огляду на викладене позивач поніс збитки в розмірі 252373,40 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Iveco» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант». Позовні вимоги до ТДВ «СК «Альфа Гарант» в межах ліміту по полісу (франшиза 3200,00 грн. ліміт за шкоду майну 1600000,00 грн.) 156800, грн., а саме в розмірі 95573,40 грн. підлягає задоволенню. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах законодавства України. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved