Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про припинення спільної\~часткової власності, в обґрунтування якої вказав, що [PERSON] має у приватній власності 5/6 частин права власності квартири [ADDRESS] , відповідно до договору дарування від 28.06.2023 року, посвідченого державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №649 та Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 337296644 дата формування 28.06.2023 року. Іншого житлового майна у власності я не маю. В смт. Глеваха, позивач разом зі своєю родиною, квартиру винаймає, оскільки використовувати власну не має можливості. Решта 1/6 частина вказаного нерухомого майна належить [PERSON] , який зареєстрований у [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з ДРРП від 16.09.2024 року. [PERSON] у вказаній квартирі не зареєстрований, не проживає та не має на меті проживати. Таким чином, Об`єкт знаходиться у спільній частковій власності між [PERSON] (володіє 5/6 частками) та [PERSON] (володіє 1/6 часткою цього об`єкту). Однак, з моменту набуття квартири у спільну часткову власність, [PERSON] (відповідач) чинить перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належною [PERSON] 5/6 часткою у вказаній квартирі. На прохання [PERSON] щодо встановлення домовленостей про порядок володіння та користування майном відповідач не реагує та чинить подальші дії щодо обмеження його прав. Відповідач перешкоди не усунув, щодо користування квартирою існують постійні конфлікти, які переростають у штовханину та бійки, вказане змушувало звертатися із відповідними зверненням до Обухівського РУП ГУНП в Київській області. 01.05.2024 р. конфлікт між [PERSON] та дружиною [PERSON] , [PERSON] мав наслідки бійки та штовханини, що знову призвело до виклику працівників поліції. Однак, Обухівським РУП ГУНП у Київській області було повідомлено, що підстав для внесення відомостей викладених у зверненні до ЄРДР не встановлено та усно рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідач продовжує чинити протиправні дії, на вимоги [PERSON] не реагує, чим порушує право на вільне володіння та користуванні належною 5/6 часткою квартири. На даний час, в квартирі безкоштовно проживають тимчасово переселені особи, які не мають іншого житла та коштів оплачувати оренду квартири. Сам відповідач комунальні платежі не оплачує. З метою встановлення можливості здійснення виділу (поділу) спільного нерухомого майна, адвокат Крамар О.П., який діє на підставі Договору надання правової допомоги від 09.07.2024, звернувся до Українського незалежного інституту судових експертиз з наступними питаннями: Провести будівельно-технічне та оціночно-будівельне дослідження, для подання його до Обухівського районного суду Київської області, на вирішення якого експертам поставити наступні питання: 1.Надати варіанти розподілу квартири [ADDRESS] та виділити [PERSON] 5/6 частин квартири, решту 1/6 частини нерухомого майна виділити [PERSON] . 2.Надати варіанти встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] та виділивши [PERSON] 5/6 частин квартири, решту 1/6 частини нерухомого майна виділити [PERSON] . 3.Яка ринкова вартість 1/6 та 5/6 часток квартири [ADDRESS] , зазначивши суму компенсації одному із співвласників, [PERSON] , який володіє 1/6 частиною права власності, у разі неможливості розподілу квартири та встановлення порядку користування нею . За результати проведення оціночно-будівельного, будівельно-технічного, оціночно-земельного та земельно-технічного дослідження (висновок експертів від 27.08.2024 № 357/07-2024) судовим експертом встановлено: 1. При порівнянні загальної площі квартири, яка припадає на ідеальні частки співвласників, приймаючи до уваги вимоги нормативно-правових актів, приймаючи до уваги те, що об`єктом дослідження є однокімнатна квартира, встановлено, що розділити квартиру [ADDRESS] та виділити [PERSON] 5/6 частин квартири та виділити [PERSON] 1/6 частину квартири не вбачається за можливе, оскільки неможливо влаштувати як мінімум дві ізольовані однокімнатні квартири (неможливо влаштувати два окремі входи до частин квартир, окремі приміщення кухні та санвузла, з прокладенням додаткових мереж інженерного забезпечення), які б відповідали вимогам діючих будівельних норм. 2. При порівнянні загальної площі квартири, яка припадає на ідеальні частки співвласників, приймаючи до уваги вимоги нормативно-правових актів, приймаючи до уваги те, що об`єктом дослідження є однокімнатна квартира, встановлено, що встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та надати в користування [PERSON] 5/6 частин квартири та надати в користування [PERSON] 1/6 частину квартири не вбачається за можливе, оскільки неможливо надати в користування кожному співвласнику частку однієї житлової кімнати квартири, яка б відповідала вимогам діючих нормативно-правових актів. 3. Виходячи з ринкової вартості квартири, ринкова вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] складає 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) гривень 00 коп. \~ \~ \~ \~Виходячи з ринкової вартості квартири, ринкова вартість 5/6 частки квартири [ADDRESS] складає 940 381 (дев`ятсот сорок тисяч триста вісімдесят одну) гривень 00 коп. Як вже було зазначено, висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельного, будівельно-технічного дослідження встановлено, що з вимогами нормативних документів, розділити дану квартиру та виділити [PERSON] ідеальну 5/6 частку квартири, виділити ідеальну 1/6 частку квартири [PERSON] не вбачається за можливе. В зв`язку з цим позивач просить суд, припинити право власності [PERSON] ( [ADDRESS] ) на 1/6 частку квартири [ADDRESS] з компенсацією вартості даної частки в розмірі 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок, що була внесена [PERSON] та зберігається на депозитному рахунку суду. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51132995, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 17,5 кв.м. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) понесені судові витрати в розмірі 50\~000 грн., а саме: витрати з проведення оціночно-будівельного, будівельно-технічного судового дослідження в розмірі 20\~000 гривень 00 копійок; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 54 000 гривень 00 копійок, витрати із сплати судового збору покласти на [PERSON] . Ухвалою суду від 20.11.2024 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.01.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 10.03.2025 р. до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Базика О.П. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивач ніколи не пропонував відповідачу встановити порядок спільного використання квартирою. Навпаки, оскільки відповідач постійно проживав і проживає в м.Обухів, а позивач не має наміру тут проживати, відповідач запропонував позивачу викупити його частку в квартирі. Попередньо вони домовилися про вартість, однак дружина позивача повідомила, що ціна є надто низькою. Крім того, відповідач ніколи не влаштував конфліктів ні з позивачем, ні з його дружиною. Також позивач намагається ввести в оману суд, стверджуючи, що відповідач не сплачує комунальні послуги. Після того, як відповідачу зателефонували з ПрАТ «Енергія» та повідомили про велику заборгованість за надані послуги, відповідач намагався це питання владнати з позивачем, однак отримав відмову. На теперішній час існує заборгованість за надані послуги перед ПрАТ «Енергія» у розмірі 40600,10 грн., заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком перед ТОВ «Міський житловий центр» становить 5337,20 грн., заборгованість з централізованого водопостачання складає 5776,12 грн. Позивач без згоди іншого співвласника квартири (відповідача) здав спільну квартиру в оренду, отримує орендну плату, не сплачує комунальні платежі, а також не сплачує відповідачу його відсоток від отриманої орендної плати. Позивач не обґрунтував той факт, що задоволення позову не завдасть відповідачу та членам його сім`ї істотної шкоди. Відповідач одружений, має на утриманні малолітню доньку, а тому позбавлення його права власності на частку в квартирі завдасть йому і його сім`ї істотну шкоду, оскільки він буде позбавлений отримувати частку від орендної плати, які він зміг би використати, в тому числі, на забезпечення необхідних потреб для своєї дитини. Також припинення права на частку можливе за умови неможливості спільного володіння та користування майном. Відповідач вважає, що є підстави для спільного володіння та користування майном. Адже спірна квартира здається в оренду, орендна плата за неї сплачується. Таким чином, відповідач вважає, що позивачу необхідно сплатити заборгованість по комунальним платежам, і в подальшому спільно здавати в оренду вказану квартиру та розподіляти отриманий прибуток від оренди, пропорційно частки кожного співвласника. Позивачем не доведено неможливості спільного проживання та користування квартирою за встановлених обставин. Відповідач не надає згоду на компенсацію частки вартості майна, а позбавлення права власності відповідача на частку майна завдасть шкоди його інтересам членам його сім`ї. В зв`язку з цим просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 17.04.2025 р. ухвалою суду було повернуто на стадію підготовчого судового засідання, призначено по справі підготовче судове засідання. 29.04.2025 р. до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Базика О.П. повторно надійшов відзив на позовну заяву. 20.05.2025 р. ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 25.08.2025 р. до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Базика О.П. надійшла заява про доручення доказів по справі №372/5142/24. 02.10.2025 р. ухвалою суду в задоволенні клопотання представника Базика О.П. про призначення по справі судової товарознавчої експертизи відмовлено. 04.08.2025 р. в судовому засіданні представник позивача адвокат Крамар О.П. позов підтримав з підстав викладених в ній. Зазначив, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою. Кошти в сумі 188076,00 грн. було внесено на депозитний рахунок суду. 04.08.2025 р. в судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що це його єдина власність, відповідач заважає йому там проживати, приходить вночі, викликає поліцію. 04.08.2025 р. в судовому засіданні представник відповідача адвокат Базик О.П. зазначив, що відповідач і його представник будуть надавати пояснення щодо позову після допиту свідків. 04.08.2025 р. в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона дружина позивача. У них з відповідачем постійні конфлікти, не має можливості проживати в квартирі. Мирним шляхом вирішити це не можливо. Відповідач постійно приходить до них, вимагає кошти, їм пропонує невеликі кошти, занижує вартість майна. Близько десяти разів відповідач приходив до них майже вночі, погрожував їм. В квартирі проживає їхня знайома переселенка. Здоренко ніколи не заперечував, щоб вона жила в квартирі. 26.08.2025 р. в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з дозволу господині проживає в спірній квартирі з жовтня 2023 р. Потім приходив [PERSON] , говорив, що він власник частки квартири, щоб вона плати йому. Вони викликали поліцію. Вона повідомляла про це господиню [PERSON] . Проживає вона з дозволу [PERSON] безкоштовно, сплачує комуналку їй. На даний час їй ніхто не заважає жити в квартирі. Потім вона дізналася, що квартира належить в частках сторонам. 25.09.2025 р. в судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що у звіті оцінки майна вказана не достовірна інформація, згідно договору дарування 1/6 120000 грн., а у звіті в 2,5 рази вища вартість, просив не долучати його до матеріалів справи. 25.09.2025 р. в судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав, що звіт оцінки майна правдивий. 02.10.2025 р. ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення по справі судової товарознавчої експертизи було відмовлено. 02.10.2025 р. в судового засіданні в судових дебатах представник позивача адвокат Крамар О.П. позов підтримав, просив припинити право власності відповідача на 1/6 частку квартири з компенсацією 188076,00 грн., які були внесені позивачем на депозитний рахунок суду, визнати за позивачем право власності на 1/6 частку квартири та стягнути з відповідача на користь позивача витрати за проведення будівельно-технічного дослідження в розмірі 20000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 54000,00 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. 02.10.2025 р. в судовому засіданні в судових дебатах представник відповідача адвокат Базик О.П. заперечував проти позову, вказав, що позов безпідставний. Це спірна квартира, позивач не проживає. Не доведено, що спільне проживання не можливе. Не сплачуються комунальні послуги. Не належний висновок експерта. 02.10.2025 р. в судовому засіданні в судових дебатах відповідач [PERSON] вказав, що підтримує свого представника. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та їхніх представників, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] має у приватній власності 5/6 частин права власності квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] має у приватній власності 1/6 частин права власності квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування від 28.06.2023 року, посвідченого державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №649, Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 337296644 дата формування 28.06.2023 р., Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 395101375 (а.с.9-12) З листа начальника СВ Обухівського РУП підполковника поліції Ящука В. №6372/109/1009/04-2023 від 24.05.2024 р. вбачається, що [PERSON] було повідомлено на її зверення щодо неправомірних дій з боку [PERSON] щодо конфлікту з іншим співвласником, морального тиску на мешканців квартири, не вирішення питання з приводу розподілу майна, на час розгляду матеріалів, підстав для внесення вказаних відомостей до ЄРДР не встановлено. (а.с.16) Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження №357/07-2024 р. від 27.08.2024 р. розділити квартиру [ADDRESS] та виділити [PERSON] 5/6 частин квартири та виділити [PERSON] 1/6 частину квартири не вбачається за можливе, оскільки неможливо влаштувати як мінімум дві ізольовані однокімнатні квартири (неможливо влаштувати два окремі входи до частин квартир, окремі приміщення кухні та санвузла, з прокладенням додаткових мереж інженерного забезпечення), які б відповідали вимогам діючих будівельних норм. Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та надати в користування [PERSON] 5/6 частин квартири та надати в користування [PERSON] 1/6 частину квартири не вбачається за можливе, оскільки неможливо надати в користування кожному співвласнику частку однієї житлової кімнати квартири, яка б відповідала вимогам діючих нормативно-правових актів. Виходячи з ринкової вартості 1/6 частки квартири [ADDRESS] складає 188076,00 грн. Виходячи з ринкової вартості 1/6 частки квартири [ADDRESS] складає 940381,00 грн. (а.с.32-60) З копії довідки ПрАТ «Енергія» вбачається, що заборгованість за теплоенергію за адресою: [ADDRESS] станом на 01.02.2025 р. складає 40600,10 грн. (а.с.92) Згідно копії довідки Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства №8/25 від 27.02.2025 р. заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . (а.с.93) Станом на 27.02.2025 р. заборгованість за адресою: [ADDRESS] перед ТОВ «Міський житловий центр» становить 5337,20 грн., що підтверджується копією довідки №136 від 27.02.2025 р. (а.с.95) Наданий суду представником відповідача [PERSON] звіт про оцінку майна від 04.08.2025 р. суд не бере до уваги, оскільки вказана в ньому інформація не відповідає дійсності. Відповідно до частини 1, 3 статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 2 статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з частиною 1 статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з\~частиною 1,\~2\~статті 364\~ЦК України\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до частини 1 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості на час розгляду справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) від вказано, що «право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України)». Згідно з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 688/4007/19, поділ жилого об`єкту в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для поділу квартири в натурі, яка перебуває\~у спільній частковій власності, є не порядок користування квартирою, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу квартири відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 11 жовтня 2021 року у справі 607/14338/19-ц. Відповідно до\~пункту 8\~Порядку проведення\~технічної інвентаризації,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~12.05.2023\~№ 488\~(далі\~ Порядок\~№ 488) визначення технічної можливості поділу, об`єднання об`єкта (об`єктів) нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна проводиться відповідно до пунктів 144 - 162 цього Порядку. Згідно з пунктом 151 Порядку № 488 під час виконання робіт з визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу виконавцем аналізується склад об`єкта (об`єктів) нерухомого майна (кількість основних житлових будинків, будівель, споруд господарських (присадибних) будівель та споруд, що є приналежністю до об`єкта нерухомого майна), його характеристики та у разі, коли об`єкт (об`єкти) нерухомого майна перебуває у спільній власності та щодо нього відсутні нотаріально посвідчений договір чи рішення суду щодо порядку користування житловими будинками, господарськими (присадибними) будівлями та спорудами, беруться до уваги заяви всіх співвласників. Під час розгляду питання щодо визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу, в якому повинно бути враховано, що для надання висновку, в якому підтверджується технічна можливість поділу, об`єднання або виділу, новоутворені об`єкти повинні відповідати законодавству у сфері будівництва. Згідно з пунктом 158 Порядку № 158 за результатами виконання робіт з визначення технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна складається висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна згідно з додатком 4, в якому містяться такі відомості: назва об`єкта нерухомого майна;ідентифікатор об`єкта щодо кожного об`єкта нерухомого майна; адреса об`єкта нерухомого майна (місце розташування); інформація про замовника (замовників); інформація про виконавця; інформація про документи, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна; технічна характеристика об`єкта нерухомого майна; інформація про документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; кількість новоутворених об`єктів нерухомого майна; склад кожного новоутвореного об`єкта нерухомого майна; варіант поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до пункту 160 Порядку № 488 визначення технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна здійснюється щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Виділ частки з об`єкта нерухомого майна можливий лише за умови поділу об`єкта нерухомого майна на два або більше самостійних об`єкти нерухомого майна, які є відокремленими, мають окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю. Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною 2 статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до пункту 1, 3 частини 1 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування майном є неможливим. Згідно з частиною 2 статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) від вказано, що «право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України)». Ч.1 ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~та ст.1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Оцінюючи всі зібрані у справі докази, встановлено, що частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення права власності відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, суд приходить до висновку про припинення права власності відповідача на належну йому частку квартири. Позивачем грошова компенсація частки відповідача в праві спільної часткової власності у загальному розмірі 188076,00 грн. внесена на депозитний рахунок Обухівського районного суду Київської області згідно платіжної інструкції №РРНС-КН95-Н73Н-5ААР від 19.09.2024 р. в сумі 18000,00 грн. та квитанції до платіжної інструкції №46806156 від 19.09.2025 р. в сумі 170076,00 грн. (а.с.1, 31) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між сторонами виник спір з приводу використання квартири, яка їм належить на праві спільної часткової власності. Пояснення свідків послідовні і повністю узгоджуються з матеріалами справи, не викликають у суду сумніви, щодо їх правдивості. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 13.03.2024 р. (а.с.19) Він звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». В зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1880,76 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою\~статті 137ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною п`ятою\~статті 137ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів позивача здійснює адвокат Крамар Олег Петрович, що підтверджується копіями Ордеру на надання правничої допомоги від 09.07.2024 р. Договора про надання правничої допомоги від 09.07.2024 р. (а.с.25-27). Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено Акт приймання-передачі виконаної роботи №01 від 19.09.202 4р. до Договору надання правової допомоги від 09.07.2024 р., в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 54000 грн. (а.с.29) Квитанцією від 19.09.2024 р. підтверджується, що відповідно до п.3.1.Договору надання правової допомоги від 09.07.2024 р. адвокат Крамар О.П. отримав від [PERSON] готівкові кошти в розмірі 54000,00 грн. за надання правової допомоги (гонорар). (а.с.30) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 54000,00 грн. Крім того, позивачем [PERSON] було сплачено 20000,00 грн. за проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження згідно договору №168/07-024 від 11.07.2024 р, що підтверджується копією рахунку №42 від 11.07.2024 р. (а.с.23) Вказана сума також підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Враховуючи викладене\~та

Outcome: approved