Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

11.07.2025 позивачка звернулася у суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частки доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що син проживає з нею, відповідач працездатний, отримує дохід, однак добровільно\~не надаєкоштів на утримання дитини. 15.07.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. 01.09.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача. 29.09.2025 учасники справи не з`явилися у судове засідання. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 01.09.2025, 29.09.2025 не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до копії рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 12.01.2016, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів для цього добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є частково обґрунтованими. Поряд з цим, заявлений до стягнення розмір аліментів суд вважає необґрунтованим. Виходячи із засад справедливості й розумності, суд вважає, що адекватним і достатнім буде розмір аліментів у виді 1/4 частини щомісячного доходу відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: partial