Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

15.07.2025 на адресу суду надійшла зазначена позовна заява. У позовній заяві, позивачка посилаючись на обставини виниклих взаємовідносин та ст. ст. 18, 110, 112, 183 СК України, ст. ст. 4, 5, 28, 174, 175, 177 ЦПК України, просить суд: -змінити спосіб стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] із стягнення у твердій грошовій сумі на частину усіх видів доходів; -стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. 22.07.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін на 22.09.2025. 22.09.2025 суд продовжив строк судового провадження в справі № 364/639/25 на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи. Відклав судовий розгляд справи по суті на 09.10.2025 на 11:00. Зобов`язав надати суду належним чином завірені копії письмових доказів: свідоцтва про народження дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , рішення суду про стягнення аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , довідку виконавчої служби Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №29184 від 05.08.2025. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі. Відповідач своїм правом про надання відзиву не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Третя особа на стороні позивача: Лебединський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області пояснень, заяв та клопотань на адресу суду не надав. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена ( а.с. 37, 38, 49, 50). Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 23 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Відповідач не надав відзиву на позов, не зазначив обставин, які б свідчили про неможливість утримувати доньку, однак долучив до матеріалів справи довідку Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №29184 від 05.08.2025, відповідно до якої [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] , згідно з виконавчим листом №2-1089/10 (а.с. 26-32). Крім того, суд самостійно виготовив із Єдиного державного реєстру судових рішень та долучив до матеріалів справи копію рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12 липня 2010 року у справі №2-1089/10, яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] (а.с. 45-47). Наведені вище обставини, вказують, що надані відповідачем письмові докази у згоджуються з рішенням суду, яке доєднано до матеріалів справи. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така позиція правовому висновку Верховного Суду України, викладеному 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить - 2563 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Відповідно до частин 7, 10 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення своїх прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини та іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що донька перебуває на її утриманні, а визначений розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дитини. Також вказала, що відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 09 травня 2024 року та має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення (а.с.13). Згідно з частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері або батька, яка підлягає стягненню як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року аліменти на користь позивачки визначені у твердій грошовій сумі - 500 грн щомісячно. Від часу ухвалення зазначеного рішення істотно змінилися як економічні умови (зростання прожиткового мінімуму, інфляційні процеси), так і сімейний стан відповідача, оскільки на його утриманні перебувають двоє дітей. З урахуванням викладеного, а також принципів співмірності обов`язку утримання кожної дитини та рівності прав батьків, суд дійшов висновку, що визначений у 2015 році розмір аліментів не відповідає сучасним потребам дитини та потребує перегляду. Водночас, враховуючи наявність у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, суд вважає обґрунтованим часткове задоволення позову - шляхом зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів. Такий спосіб дозволяє забезпечити гнучкість у розмірі виплат відповідно до доходів відповідача та гарантує мінімальний рівень утримання дитини, передбачений законом. З огляду на зазначене, суд ураховує, що на утриманні у [PERSON] перебувають двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] . Суд також бере до уваги обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дітей та відсутність додаткових доказів, поданих позивачкою на підтвердження заявлених вимог. Суд визначає, що стягнення 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим, необхідним і достатнім для забезпечення потреб дитини, не порушує прав відповідача та відповідає вимогам статті 182 Сімейного кодексу України. Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що такий розмір аліментів відповідає принципу рівності утримання обох дітей, не порушує прав жодної з них, не створює надмірного втручання у майнові права відповідача та відповідає критеріям необхідності й достатності для забезпечення належного рівня життя дитини, визначеним статтею 182 Сімейного кодексу України. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В такому випадку стягнення аліментів відповідно до зміненого способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили. У зв`язку зі зміною способу стягнення аліментів виконавчий лист №2/364/509/15 виданий за рішенням Володарського районного суду від 23.10.2015 необхідно відкликати та видати новий виконавчий лист у даному провадженні. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень на користь держави.

Outcome: partial