Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

02.10.2025 до Вінницького міського суду Вінницької області звернулося КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» з заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , в примусовому порядку без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , доставлена у супроводі матері на приймальне відділення ВОКПЛ, була госпіталізована 30.09.2025 о 09:04 в 2-ге відділення ВОКПЛ ім. ак. О. І. Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видано черговим лікарем приймального відділення КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» в зв`язку з необхідністю її госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування через наявність в неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. У відділенні 30.09.2025 пацієнтка надала усвідомлену згоду на лікування в психічному закладі на три дні (про що є власноруч підписана усвідомлена згода). 02.10.2025 [PERSON] відмовилась від госпіталізації до лікарні, але була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в зв`язку з тим, що пацієнтка поводить себе неадекватно, може вчинити дії (майже не спить, відмовляється від їжі для того щоб неконтрольовано робити ін`єкції інсуліну погодинно згідно рекомендацій ендокринолога, мотивуючи тим, що натщесерце колоти інсулін не можна щоб не було коми, а їсти вона не хоче і буде це робити тоді коли захоче в зв`язку з чим лабораторно спостерігаються високі цифри глюкози в крові, вважає, що всі в змові проти неї, хочуть зашкодити, а вона майбутній досвідчений лікар і все знає, погрожує матері розправою, повісити її, заподіяти собі шкоду щоб насолити матері, погрожує лікарю впливовими людьми, які доведуть що вона абсолютно здорова, маячно інтерпретує дії оточуючих, бреше, вкрай негативістична щодо матері, заблокувала її в телефоні), що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров`ю, не може усвідомлювати свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. По своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, потребує госпіталізації в примусовому порядку. 02.10.2025 об 11-00 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Доповнила, що [PERSON] з грудня 2023 року по теперішній час декілька раз зверталася в лікарню з ментальними порушеннями, консультувалася в психіатра, був відхід від соціальних обов`язків, наносила собі порізи на руках, не відвідувала навчання, не робила собі ін`єкції інсуліну, в зв`язку з чим був випадок втрати свідомості; маячно інтерпретує поведінку подруги як зраду, що впливає на стан її здоров`я. З 29.05. по 10.06.2024 перебувала на лікуванні в психіатричній лікарні. Погодилася на амбулаторний нагляд, але психіатра не відвідувала. Були суїцидальні спроби. На теперішній час: наносить порізи на шкіру рук, маячно відноситься до матері, погрожує їй, неконтрольовано вживає інсулін, писала тітці повідомлення, що заподіє собі шкоду, щоб розсердити матір та щоб її притягнули до відповідальності, висловлює наміри залишити навчання. Представник заявника пояснила також, що [PERSON] спочатку надала згоду на госпіталізацію, а в подальшому відмовилася від лікування, виганяла начальника відділення з палати, викликала поліцію, вважаючи, що її незаконно тримають у медичному закладі; дві доби у відділенні не приймала їжу; працівникам відділення пояснювала, що ін`єкції інсуліну буде робити собі сама. Каже, що знає сама як краще лікуватися, що її погано лікують. Погано спить. Погрожує матері повісити її та заподіяти собі шкоду, щоб матір посадили за грати. Пропонувала сексуальні послуги чоловікам, які допомагали матері везти її в психіатричну лікарню. В лікарню її доставили в супроводі матері. Поступила в стані збудження, плакала, кричала, маячно інтерпретувала реальність. Були опухлість та набряки, викликані підвищеним рівнем інсуліну, потрібно було знизити рівень цукру в крові. Представник медичного закладу вважає, що [PERSON] несе пряму загрозу собі та матері, просить її госпіталізувати для надання психіатричної допомоги. [PERSON] в судовому засіданні не погодилася пройти курс стаціонарного лікування, стверджує, що не потребує лікування в стаціонарі; пояснила, що була на прийомі у лікаря психотерапевта психіатра 08.09.2025, їй було призначено лікування, вона придбала ліки, вживала їх і стан її здоров`я покращився. Визнає неприязні стосунки з матір`ю, з якою перестала спілкуватися з червня 2025 року, заблокувала її в телефоні. Це стало наслідком того, що в серпні 2025 року матір приїхала до неї в Вінницю та побила її через те, що вона стала палити. [PERSON] визнає, що у неї бувають стреси через навчання та роботу та депресивні стани через стосунки з хлопцем, який їй подобається. Знає та розуміє, що вона хворіє на цукровий діабет, має високий рівень цукру в крові, який контролює, але були випадки, коли вона могла забути вколоти собі ін`єкцію інсуліну через завантаженість на роботі та навчання. Розуміє, що їй необхідно звернутися на консультацію до ендокринолога, збиралась це зробити, але матір приїхала зранку 30.09.2025 до неї в гуртожиток у супроводі двох незнайомих їй чоловіків та силою забрала її на лікування до психіатричного закладу. В цьому закладі їй не зможуть надати належну медичну допомогу, необхідну їй для лікування цукрового діабету. [PERSON] пояснила, що в неї погані стосунки з матір`ю і те, що вона говорить, вона говорить назло матері, але в неї немає наміру нашкодити матері, яка живе у м. Літин, немає суїцидальних намірів, намірів покинути навчання в медичному університеті, де вона навчається на четвертому курсі на бюджетній формі навчання. Планує бути лікарем, обрала для себе терапевтичний напрямок. Фінансово матір їй не допомагає, тому вона навчається та працює баристою у вихідні дні та у вільний від навчання час. [PERSON] пояснила, що останні ушкодження на руках зробила собі 05.09.2025, робить це щоб привернути увагу хлопця, який їй подобається, ушкодження поверхневі. Відчувши погіршення стану психічного здоров`я вона звернулась до лікаря-психіатра. Стрес, пов`язаний з госпіталізацією до психіатричної лікарні, призвів до підняття цукру, ін`єкції інсуліну вона собі робить, від їжі в лікарні вона не відмовлялась, подруга приносила їй вечерю. Підтвердила, що надала добровільну згоду на госпіталізацію в психіатричний заклад, бо її вмовили мати та лікарі, але її не відпустили як обіцяли, тому вона відмовилася від подальшого лікування. Згодна, що потребує лікування, самостійно зверталась до лікаря-психіатра, яка їй виписала легші препарати, ніж ті, що їй призначили в лікарні, побічним наслідком яких є важкий тривалий сон. [PERSON] погоджується проходити курс амбулаторного, але не стаціонарного лікування. Прокурор Янчук О. Д. проти задоволення заяви не заперечував, пояснив, що вважає доведеним, що [PERSON] страждає на психіатричне захворювання та може завдати шкоду собі, якщо не буде госпіталізована та їй не буде надана психіатрична допомога. Представник [PERSON] адвокат Дмитришина Т. І. в судовому засіданні, підтримуючи позицію [PERSON] , заперечувала щодо задоволення заяви, пояснила, що вважає, що підстави для госпіталізації відсутні, бо [PERSON] проходила лікування амбулаторно. Суд заслухав в судовому засіданні покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , мати [PERSON] , суду пояснила, що вона мешкає в м. Літин Вінницької області, працює лікарем, а донька навчається в медичному університеті та мешкає у м. Вінниця. Не заперечує, що у неї з донькою на теперішній час погані стосунки. Стверджує, що останнім часом психічний стан доньки погіршився, вона погрожує самогубством, всіх блокує в телефоні, обзиває її, почала палити і недопалки тушить собі в передпліччя, порізала руки. Донька повідомляє їй, що у неї високий рівень цукру, але ін`єкції інсуліну вона не робить. Наслідком неконтрольованого вживання інсуліну стало те, що у доньки розвинулась катаракта і їй коштом матері зробили операцію з заміни кришталиків. На думку матері, донька не контролює стан свого здоров`я. Вона приїхала до доньки в серпні 2025 року, заплатити за гуртожиток, зустрілася з донькою, яка була брудна, незачесана, плакала. Вона проконсультувалась з лікарем-психіатром за місцем своєї роботи, який призначив пігулки, які вона придбала для доньки, але донька їй не вживає. Підтверджує, що знає зі слів доньки, що та зверталася до лікаря-психіатра та приймала антидепресанти, але їй весь час говорить про самогубство. У доньки вже було три спроби самогубства, тому вона хвилюється за неї. Донька не контролює рівень глюкози в крові, не дотримується дієти, не робить собі ін`єкції інсуліну, що негативно впливає на стан її здоров`я. Стверджує, що допомагає доньці матеріально, оплачує гуртожиток, але донька вважає, що їй недостатньо стипендії, яку вона отримує та цієї допомоги, пішла працювати; висловлює побоювання, що донька залишить навчання в університеті. Визнала, що госпіталізувала доньку до психіатричного закладу за допомоги двох чоловіків, які працюють у військовому шпиталі, з якими вона приїхала до доньки в гуртожиток, бо вважає, що їй потрібне стаціонарне лікування в психіатричному закладі. Свідок [PERSON] , яка є роботодавцем [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] з червня 2025 працює у неї в кав`ярні баристою. Знає, що вона є студенткою, поєднує роботу та навчання; характеризує [PERSON] позитивно як старанного та відповідального працівника, який має схвальні відгуки як відвідувачів кав`ярні так і колег. Скарг на її роботу не було. Якихось особливостей та відхилень в поведінці [PERSON] вона не спостерігала. Про наявність у [PERSON] проблем їй стало відомо недавно. Їй зателефонувала матір [PERSON] в істериці та повідомила, що її донька психічнохвора, тому вона має звільнити її з роботи. Дівчата, які працюють з [PERSON] сказали їй, що помічали сліди загоєних порізів у неї на руках. У вересні з`явився свіжий слід на руках. Спочатку вона не знала, що [PERSON] хворіє на цукровий діабет, дізналася про це від співробітниці. Мала з нею розмову, як з донькою, про цінність її життя, помітила, що вона постійно вибачається за все, вважає, що їй не вистачає тепла та чуйності з боку матері. В розмові [PERSON] не змогла пояснити чого завдає собі ушкодження, бачила, що порізи поверхневі. [PERSON] пояснювала, що наміру завдавати шкоди своєму життю не мала. Знає зі слів співробітників, що у вересні [PERSON] була у психотерапевта і та їй виписала ліки, ліки вона спочатку не приймала, тому що боялася побічних наслідків від прийому ліків. Вона з нею бесідувала про необхідність прийому ліків і [PERSON] сказала, що буде приймати ліки. Потім вона цікавилася через співробітницю, то та сказала, що [PERSON] вживає ліки, виписані психотерапевтом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вони товаришують з [PERSON] , разом мешкають в гуртожитку та разом вчяться, але в різних групах; знає, що [PERSON] заняття в університеті відвідує, має гарні результати навчання. Їй відомо про психіатричне захворювання [PERSON] . З [PERSON] вони спілкувалися все літо, стан її був задовільний, вона їздила на відпочинок, була бадьорою та енергійною. На початку вересня у неї були покази до лікування, був апатичний стан, вона робила поверхневі порізи на руках, чому не пояснювала, свідок думає, щоб привернути до себе чиюсь увагу. Знає що у неї є давні порізи, які вона зробила пару років тому. [PERSON] їй розказувала, що тоді у неї була спроба суїциду, знає, що пару тижнів тому [PERSON] зверталася до лікаря-психіатра, яка виписала їй ліки, знає, що ліки вона придбала, але не бачила і не знає, чи вона їх вживала. Після лікування настрій у неї був задовільний. Знає, що у [PERSON] були високі показники цукру, який їй не вдалося скорегувати; підтвердила, що [PERSON] планувала звернутися на консультацію до лікаря-ендокринолога, але була госпіталізована до психіатричної лікарні. Вислухавши пояснення представника заявника, прокурора, представника особи, відносно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - адвоката Дмитришиної Т. І., пояснення [PERSON] , свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з такого. Відповідно до статті 3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 49\~Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Розолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17.12.1991 № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи в розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 з гарантіями, що передбачені цією статтею. Відповідно до частини шостої статті 284\~Цивільного кодексу\~України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону. Статтею 4\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Статтею 14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тлумачення вказаної норми свідчить, що примусова госпіталізація можлива лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №447/1095/21 (провадження № 61-17062св21. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , була доставлена у супроводі матері на приймальне відділення ВОКПЛ, була госпіталізована 30.09.2025 о 09:04 в 2-ге відділення ВОКПЛ ім. ак. О. І. Ющенка (а. с. 5). За результатами огляду лікарем визначений психічний статус: продуктивному контакту доступний; свідомість ясна, на питання\~відповідає однослівно, вибірково після паузи; орієнтація орієнтований у власній особистості, часі, місці перебування; пасивна і активна увага порушена неуважність; настрій знижений; емоційна лабільність, легко афектується, плаксивість, мислення сповільнене, послідовне; пам`ять збережена; інтелект - відповідає освіті і набутому життєвому досвіду; психомоторне збудження не виявляє; негативізм не виявляє; маячні ідеї не висловлює; розлади сприйняття не виявлені; суїцидальні думки висловлює; критика до свого стану знижена. 02.10.2025 об 11-00 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка встановила діагноз F 25.2 шизоафективний розлад, змішаний тип та підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги (а.с.3). Відповідно до\~Висновку огляду\~комісії лікарів-психіатрів\~особи,\~яка потребує\~госпіталізації в\~примусовому порядку,\~від 02.10.2025\~вих.\~№ 01.2-26/1296\~ [PERSON] \~представляє безпосередньо\~небезпеку для\~себе та\~оточуючих,\~може завдати\~значної шкоди\~своєму здоров`ю\~та здоров`ю\~оточуючих,\~не може\~повністю усвідомлювати\~свої дії\~оскільки знаходиться\~під впливом хворобливих переживань. Враховуючи дані анамнезу про неадекватну поведінку, небезпеку для себе та оточуючих (майже не спить, відмовляється від їжі для того щоб неконтрольовано робити ін`єкції інсуліну погодинно згідно рекомендацій ендокринолога, мотивуючи тим, що натщесерце колоти інсулін не можна щоб не було коми, а їсти вона не хоче і буде це робити тоді коли захоче в зв`язку з чим лабораторно спостерігається високі цифри глюкози в крові, вважає, що всі в змові проти неї, хочуть зашкодити, а вона майбутній досвідчений лікар і все знає, погрожує матері розправою, повісити її, заподіяти собі шкоди щоб насолити матері, погрожує лікарю впливовими людьми, які доведуть що вона абсолютно здорова, маячно інтерпретує дії оточуючих, бреше, вкрай негативістична щодо матері, заблокувала її в телефоні), потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди (а. с. 3). [PERSON] 30.09.2025 надала усвідомлену згоду особи на лікування у психіатричному закладі, де зазначила, що погоджується на лікування на 2 3 дні (а. с. 4). [PERSON] , матір [PERSON] , звернулася з заявою до директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР», в якій просить госпіталізувати її доньку [PERSON] в психіатричну лікарню у зв`язку погіршенням стану її здоров`я, відмовляється від ліків. Просила розглянути справу в суді у її відсутність (а. с. 8). За клопотанням представника заявника до матеріалів справи долучена особиста переписка [PERSON] з рідними, якою підтверджуються конфліктні стосунки між нею та її матір`ю (а. с. 18-21). Представник КНП "ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка" Вінницької обласної ради" мотивувала наявність у [PERSON] тяжкого психічного розгляду на підставі огляду лікаря приймального відділення та медичної документації, висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.10.2025 та вказувала на необхідність її госпіталізації в примусовому порядку. Однак, суд доходить висновку, що необхідність госпіталізації обґрунтовується, серед іншого і в більшій мірі, поясненнями матері [PERSON] , з якою у [PERSON] конфліктні відносини. Інших доказів щодо вчинення [PERSON] дій або реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих суду не надано. Суд також враховує, що твердження щодо поведінки [PERSON] , яке наводиться та обґрунтовується зі слів її матері [PERSON] , щодо її намірів завдати шкоди своєму здоров`ю, чи здоров`ю матері, спростовані показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Отже, матеріалами справи достовірно не доведено, що [PERSON] становить небезпеку для себе і оточуючих та може завдати суттєвої шкоди своєму здоров`ю та життю чи здоров`ю інших осіб внаслідок погіршення її психічного стану. Ті обставини, що [PERSON] висловлює маячні ідеї, не свідчить про реальність її наміру вчинити небезпечні дії щодо себе чи матері, яка мешкає в іншому місті та постійно з донькою не проживає та не спілкується. Не підтверджена також необхідність її лікування в стаціонарних умовах. Так судом встановлено, що [PERSON] визнає наявність у неї психіатричного захворювання, зверталася за допомогою до лікаря-психіатра амбулаторно, їй було призначено лікування, яке вона проходила, що, на думку суду, підтверджує відсутність необхідності примусової психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, поєднує роботу з навчанням, позитивно характеризується як працівник. [PERSON] визнає, що вона хворіє на цукровий діабет, що потребує лікування та консультації лікаря-ендокринолога, має намір звернутися за консультацією, визнає, що у неї були високі показники цукру в крові і це становить загрозу для її здоров`я, вона потребує лікування, взмозі самостійно контролювати показники крові та робити собі ін`єкції інсуліну. Жодних доказів, що вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність суду не надано. Отже,\~суд не\~вбачає одночасну\~наявність умов,\~передбачених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для примусової госпіталізації [PERSON] , а саме: 1) встановлення в особи тяжкого психічного розладу; 2) можливість лікування лише в стаціонарних умовах лікарні; 3) вчинення чи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, без достовірного встановлення того, що [PERSON] вчинила чи виявляла реальні наміри вчинити дії, що становили безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможності самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність,\~а також\~підтвердження необхідності\~надання психіатричної\~допомоги лише\~в умовах\~стаціонару,\~застосувати до\~неї такий\~захід,\~як примусова\~госпіталізація до\~психіатричного закладу неможливо,\~тому суд\~доходить висновку\~про відмову\~у задоволенні\~заяви.

Outcome: dismissed