Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У березні\~2025\~року Комунальне підприємство\~«Харківські\~теплові\~мережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 44192,51 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг мають заборгованість у розмірі 34574,86 грн - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 до 30.09.2023, 470,40 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023, 8874,61 грн - за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 до 30.09.2023, 272,64 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 до 30.09.2023. У відзиві на позовну заяву [PERSON] проти позовних вимог щодо неї заперечувала з тих підстав, що за весь спірний період сплачувала [PERSON] , як власнику кварити, вартість спожитих нею житлово-комунальних послуг, відтак саме вона є належним відповідачем у справі. Окрім того зазначила, що з 21 березня 2022 року і до цього часу разом з іншим відповідачем знаходяться за межами України, тому не могла споживати будь-які житлово-комунальні послуги, зокрема за теплопостачання, за абонентську плату та технічне обслуговування. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала частково, а саме в частині вимог про стягнення з неї у повному обсязі заборгованості за теплопостачання, абонентське обслуговування та технічне обслуговування. Проти позовних вимог про стягнення гарячої води заперечувала з тих підстав, що з 21 березня 2022 року у до цього часу перебуває за межами України, а тому не могла споживати гарячу воду. Крім того, звернула увагу суду, що у квартирі встановлено прилад обліку гарячої води, показники якого є незмінними з 18 лютого 2022 року, що свідчить про неспоживання послуг з постачання гарячої води. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачам строк 15 днів на подання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2025 року у справі № 638/4452/25 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за 01.04.2017 до 30.09.2023 у розмірі 34574,86 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 470,40 грн, за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 до 30.09.2023 у\~розмірі 8874,61 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 272,64 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1324,31 грн та 3% річних у сумі 498,64 грн,\~а всього заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 46015,46 грн. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 3028,00 грн, тобто по 1514,00 грн з кожного. Ухвалою суду від \~11 червня 2025 року заочне рішення скасовано, призначено справу\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з 26 грудня 2012 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Відповіддю № 1533529 від 01 липня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідкою про склад сім`ї) від 06 березня 2025 року. За адресою: [ADDRESS] , встановлено прилад обліку гарячої води № 1 (ПУ-2327903), що підтверджується відомостями особистого кабінету споживача на сайті КП «Харківські теплові мережі». Згідно з цими відомостями: Дата реєстрації приладу обліку: 19.09.2019; Дата наступної повірки: 05.09.2023; Заводський номер: 1015893; Дата внесення останніх даних (в загальну базу даних): 18.02.2022; Останнє показання (прийняте в загальну базу даних): 477; Дата останніх переданих показань на сайті: 26.06.2025; Останні передані показання на сайті 477. Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за період з 01.04.2017 до 30.09.2023 з постачання теплової енергії становить 34574,86 грн, а з постачання гарячої води 8874,61 грн. Відповідно до відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 становить 470,40 грн, плата за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 272,64 грн. З розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з березня 2019 року до листопада 2021 року, складеного за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 1324,31 грн, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 498,64 грн. Відповідно до п. 15 Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, а також відповідно до п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, в яких виконавцем вказано КП «Харківські теплові мережі», споживач повинен оплачувати відповідні послуги щомісячно. Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/КО-10251/11668 від 15.05.2025 [PERSON] виїхала за межі України 21.03.2022, в`їхала на територію України 14.07.2023, виїхала за межі України 28.07.2023 та не поверталася до 30.09.2023; [PERSON] : виїхала з України 21.03.2022, в`їхала на територію України 14.08.2023, виїхала за межі України 31.08.2023 та не поверталася до 30.09.2023. 31 грудня 2024 року [PERSON] склала розписку про те, що отримала на руки від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) плату за всі житлово-комунальні послуги, нараховані станом на 31.12.2024 за неї особисто, будь-яких претензій до неї не має. Встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що предметом спору є вимога КП «Харківські теплові мережі» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 44192,51 грн; підставою позову є неналежне виконання відповідачами свого обов`язку зі своєчасної та в повному обсязі оплати спожитих житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2017 до 30.09.2023. При цьому, з огляду на фактичні обставини справи, предмет та підстави позову, доводи позивача та заперечення відповідачів, ключовим є питання про те, чи зобов`язані відповідачі сплачувати житлово-комунальні послуги, які ними фактично не споживалися; чи припинився обов`язок [PERSON] зі сплати житлово-комунальні послуги перед КП «Харківські теплові мережі» внаслідок сплати вартості таких послуг власнику квартири [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор, у зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи наведені положення законодавства та релевантну судову практику Верховного Суду в контексті спірних правовідносин, суд зазначає наступне. [PERSON] , як споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язана сплачувати вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону аналогічний обов`язок є і у [PERSON] , оскільки вона є дієздатною особою (вказана обставина презюмується та не спростована під час судового розгляду), зареєстрована у житлі споживача, у зв`язку з чим користується нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, [PERSON] , як власник квартири за адресою: [ADDRESS] , зобов`язана її утримувати згідно зі ст. 322 ЦК України, зокрема шляхом сплати житлово-комунальних послуг, пов`язаних з її утримання, таких як постачання теплової енергії та абонентська плата за таку послугу. Як встановлено судом, [PERSON] з 21 березня 2022 року і до теперішнього часу, за винятком незначного періоду (14.08.2023-31.08.2023), перебувала за межами України, відтак не споживала і не могла споживати послуги з постачання гарячої води. Таким чином, у [PERSON] відсутній обов`язок сплачувати послуги з постачання гарячої та абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 21.03.2022 до 30.09.2023, оскільки фактично їх не споживала. Аналогічно, [PERSON] з 21 березня 2022 року і до теперішнього часу, за винятком незначного періоду (14.07.2023-28.07.2023), перебувала за межами України, відтак не споживала і не могла споживати послуги з постачання гарячої води, у зв`язку з чим неї відсутній обов`язок сплачувати цю послугу період з 21.03.2022 до 30.09.2023, у зв`язку з тим, що ця послуга не ю фактично не споживалася. Водночас, передбачений ст. 322 ЦК України обов`язок [PERSON] , як власника квартири, сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, пов`язаних з утримання квартири (постачання теплової енергії, абонентська плата за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) існує незалежно від споживання цих послуг та не залежить від цієї обставини. Таким чином, за період з 01.04.2017 до 20.03.2022 [PERSON] та [PERSON] , як солідарні боржники у грошовому зобов`язанні щодо сплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг, зобов`язані сплачувати КП «Харківські теплові мережі» фактично спожиті ними житлово-комунальні послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. За період з 21 березня 2022 року до 30 вересня 2023 року обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг покладається лише на [PERSON] , як на власника майна, і обмежується виключно сплатою тих послуг, які пов`язані з його утриманням (постачання теплової енергії, сплата абонентського обслуговування). З наданих позивачем відомостей, які не спростовані відповідачами жодним належним та допустим доказом, встановлено, що заборгованість за постачання теплової енергії за період 01.04.2017-20.03.2022 складає 29452,72 грн; за постачання гарячої води 1812,72 грн. За період з 21.03.2022 до 30.09.2023 складає: за постачання теплової енергії 5122,14 грн; за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії (01.06.2022-30.09.2023) - 470,40 грн; за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води (01.06.2022-30.09.2023) - 272,64 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, вартість цих послуг підлягає стягненню з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 1324,31 грн та 3% річних у сумі 498,64 грн. Решта житлово-комунальних послуг, а саме постачання гарячої води з 21.03.2022 до 30.09.2023 на суму 7061,89 грн, відповідачами не споживалася, відтак у них відсутній обов`язок з їх сплати. Долучена відповідачами інформація особистого кабінету споживача на сайті КП «Харківські теплові мережі» щодо встановлення приладу обліку та його показників не спростовує правильність нарахування послуг за постачання гарячої води станом на лютий 2022 року, оскільки доказів того, що за період з 01.04.2017 до 20.03.2022 нарахування цих послуг здійснювалося без урахування показників приладу обліку матеріали справи не містять, а сторона відповідача не навела на підтвердження цієї обставини жодного аргументу, підтвердженого відповідним доказом. Щодо сплати [PERSON] [PERSON] вартості спожитих послуг згідно з розпискою від 31 грудня 2024 року, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, відповідачі є солідарними боржниками КП «Харківські теплові мережі» у грошовому зобов`язанні щодо сплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг. Статтею 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. За обставинами цієї справи, для переведення боргу [PERSON] на [PERSON] необхідна згода кредитора - КП «Харківській теплові мережі». Відповідачі не надали суду доказів щодо отримання від кредитора (КП «Харківській теплові мережі») згоди на заміну боржника у зобов`язанні, а під час розгляду цієї справи позивач не висловив згоди на таку заміну. Таким чином, у зв`язку з недотриманням відповідачами положень ст. 520 ЦК України, сплата [PERSON] [PERSON] вартості спожитих послуг згідно з розпискою від 31 грудня 2024 року, не зумовлює припинення у [PERSON] солідарного обов`язку перед КП «Харківській теплові мережі» зі сплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг. Отже, оскільки відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання зі своєчасної та повної оплати житлово-комунальних послуг, чим порушили майнові права позивача, тому майнові права позивача підлягають судовому захисту в межах суми заборгованості, підтвердженої під час судового розгляду. З урахуванням усіх встановлених обставин та зроблених правових висновків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за постачання теплової енергії за період 01.04.2017-20.03.2022 у розмірі 29452,72 грн, за постачання гарячої води 1812,72 грн, урахуванням інфляційних втрат у розмірі 1324,31 грн та 3% річних у сумі 498,64 грн; стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за постачання теплової енергії за період з 21.03.2022 до 30.09.2023 у розмірі 5122,14 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022-30.09.2023 у розмірі 470,40 грн; за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022-30.09.2023 у розмірі 272,64 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідач [PERSON] також частково визнала позовні вимоги, суд повертає КП «Харківські теплові мережі» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тоді як решту судового збору стягує з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial