Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Ходорівської міської ради, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , та покласти на відповідача судові витрати. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них є неповнолітня дитина: дочка - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них з відповідачем не склалось, тому 14.02.2011 шлюб між ними було розірвано, про що свідчить Рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №2-811/11. Починаючи з дати розлучення і до теперішнього часу відповідач не зустрічався з дочкою жодного разу, не цікавився життям дитини, не брав і не бере участі у її виховання, не підтримував жодним чином матеріально чи морально, не відвідував і не відвідує її вдома, училищі. [PERSON] ні разу не допоміг дитині матеріально, навіть при екстрених зверненнях в медичні заклади, хоча має можливість це робити, так як є працездатним, повністю здоровим і має дохід. У зв`язку з чим остання зверталась до суду з заявою про стягнення аліментів, що підтверджується рішенням суду від 17.10.2011 у справі №2-2433/11 та відповідними постановами з виконавчої служби. Згідно з інформацією з Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області станом на 06.05.2025 заборгованість по аліментам за період з грудня 2015 становить 244 958,39 грн. Окрім того, відповідач не піклувався і не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її підготовки до самостійного життя. Все вищенаведене свідчить виключно про одне відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 20.05.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків /а.с.34-35/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 29.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 17.06.2025 /а.с.42-43/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.06.2025 у звязку з клопотанням представника третьої особи підготовче засідання відкладено на 08.07.2025 /а.с.53/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.07.2025 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.08.2025 /а.с.67-68/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.08.2025 у зв`язку з клопотанням позивачки справу розглядом відкладено на 19.09.2025 / а.с.76/. 19.09.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 06.10.2025 /а.с.83-85/. Розгляд справи по суті відбувся 06.10.2025 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] подала заяву у якій просить проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні 19.09.2025 позивачка [PERSON] пояснила, що одружилась з [PERSON] у 2006 році та розлучились у 2011 році. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] .. Практично вихованням дитини займалась позивачка, оскільки чоловік працював на роботі та постійно був у відрядженнях. Після розлучення у 2011 році з відповідачем, останній дитиною не цікавився, ні морально ні матеріально їм не допомагав. Один раз у віці 6 років дитина вийшла з ним на контакт через соціальні мережі, зустрілись, однак після цього з 2013 року відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від винання батьківських обовязків.У 2016 році подала на аліменти, оскільки він не сплачував ніяких коштів. Дитина [PERSON] , 19.09.2025 у судовому засіданні пояснила, що проживає разом із матірю [PERSON] та навчається на 3 курсі в м. Львів. Не бажає, щоб батько був присутнім у її житті, оскільки відколи батьки розлучились, він з нею не спілкується і не допомагає, з днем народженням не вітає, вона його не памятає і не впізнала б його на вулиці, оскільки батько самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Ходорівської міської ради подав клопотання у якому просить слухати справу без його участі на підставі наявих матеріалів. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Згідно відповіді з ЄДДР №1395669 від 20.05.2025, місце реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Судом скеровувались виклики у судові засідання на зазначену адресу та конверти з рекомендованими повідомленнями поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2006, [PERSON] та [PERSON] 16.09.2006 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3339 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.9/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.10.2008, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 6525, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10, 11/. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2011 у справі №2-811/11, яке набрало законної сили 24.02.2011, розірвано шлюб\~між\~ [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 16.09.2006 а.з. №3339 /а.с.12/. Згідно з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.10.2011 у справі №2-2433/11, яке набрало законної сили 27.10.2011, вирішено стягувати з [PERSON] на\~користь\~ [PERSON] ,\~на\~утримання\~ [PERSON] , [INFO] , аліменти\~в\~розмірі\~ частини\~від\~усіх\~видів\~заробітку, але\~не\~менше 30 відсотків прожиткового\~мінімуму для дитини\~відповідного\~віку\~починаючи\~з 17.06.2011\~і до\~досягнення\~повноліття, що також підтверджується виконавчим листом /а.с.13-14, 15/.\~\~ Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.05.2025, заборгованість [PERSON] становить 244\~958,39 грн /а.с.16-21/. Згідно з актом від 25.04.2025, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані троє осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак фактично проживає тільки [PERSON] /а.с.23/. Відповідно до акту №73 від 24.04.2025, за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровані, але фактично проживають [PERSON] разом із донькою [PERSON] /а.с.24/. Згідно з актом обстеження матеріально- побутових умов заявника №74 від 24.04.2025, за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] проживають [PERSON] мати; [PERSON] батько, [PERSON] дядько, [PERSON] донька /а.с.25/. Письмовими заявами [PERSON] від 01.05.2025, [PERSON] від 03.05.2025 згідно яких останні стверджують про те, що батько не приймає участі у вихованні дитини і не відвідує її по місцю постійного проживання /а.с.26, 27/. Довідкою №47 від 24.04.2025, виданою ДНЗ «Львівське вище професійне училище інформаційно- компютерних технологій» про те, що [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Львівському вищому професійному училищі інформаційно-комп`ютерних технологій» за третім атестаційним рівнем з 01.09.2023 до 14.06.2026 та знаходиться на денній формі навчання та на неповному державному забезпеченні /а.с.28/. Відповідно до характеристики [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище інформаційно комп`ютерних технологій» за професією «Оператор комп`ютерної верстки» з 01.09.2023. За період навчання проявила себе як здібна, вихована та ввічлива учениця. На уроках уважна, виконавча, відповідально сприймає інформацію. Програму загальноосвітнього рівня засвоює на достатньому рівні. Цікавиться обраною професією, сумлінно працює на уроках виробничого навчання. Учениця є активною учасницею позаурочних заходів, навчальних тренінгів та семінарів, де застосовує свої опановані практичні навики. Життєві переконання та ідеали [PERSON] відповідають загальнолюдським цінностям. В учнівській групі [PERSON] адаптувалася, стосунки з одногрупниками складаються позитивно. Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини. Батько не цікавиться успішністю доньки, з викладачами не спілкується, у навчальному закладі не з`являвся /а.с.29/. Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №402 від 14.05.2025, згідно якої у [PERSON] є контактний/алергічний дерматит /а.с.30/. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав №158 від 24.06.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] /а.с.64-65/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області №158 від 24.06.2025, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с.63/. Норми чинного законодавства та мотиви їх застосування. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Конституції України,\~Закону України «Про охорону дитинства»,\~Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі\~ст. 165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Верховного суду від 26.01.2024 у справі №203/0305/19. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі статтею 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Зважаючи на вищенаведене, суд пройшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, зокрема не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, а тому останнього слід позбавити батьківських прав, що не позбавляє відповідача у відповідності зі статтею 169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться його поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Окрім того, з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень відповідно до документу №219167603 від 17.05.2025.

Outcome: approved