Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом [PERSON] : У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , яким просила суд: -визнати дійсним шлюбний договір, укладений 12 червня 2022 р. [PERSON] та [PERSON] , що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., житловою 20,8 кв.м., та нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,15 кв.м., автомобіль марки NISSAN JUKE, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску, є особистим майном [PERSON] ; -визнати особистим майном [PERSON] квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., житловою 20,8 кв.м., та нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,15 кв.м. -залишити у власності [PERSON] автомобіль марки NISSAN JUKE, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 373 500 (триста сімдесят три тисячі п`ятсот) грн. Обґрунтуванням позову є те, що 28 вересня 2003 р. позивачка та відповідач уклали шлюб. 04 листопада 2011 р. відповідач придбав автомобіль марки NISSAN JUKE, Державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску, середньою вартістю 373 500 грн. 16 травня 2019 р. позивачка придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., житловою 20,8 кв.м., вартістю 486\~208,00 грн. 31 липня 2019 р. позивачка придбала нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,15 кв.м., вартістю 17\~513,00 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Спірне нерухоме майно, квартира та нежитлове приміщення, придбано за особисті кошти позивачки, що підтверджується таким: 12 червня 2022 р. відповідач письмово погодився з цією обставиною, та власноручно визнав, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м., житловою 20,8 кв.м., та нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4,15 кв.м., автомобіль марки NISSAN JUKE, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , білого кольору, 2011 року випуску, не є спільним майном, а придбано на особисті кошти позивачки. При цьому, відповідач зобов`язався прибути до нотаріуса і підписати шлюбний договір, у якому засвідчити ці обставини. Ця обставина підтверджується копією розписки, яка підписана відповідачем у присутності батьків відповідача [PERSON] та [PERSON] , які власним підписом підтвердили свою присутність. У подальшому відповідач відмовився прибути до нотаріуса та укласти шлюбний договір. Таким чином, все перелічене майно, яке хоча і придбано під час шлюбу, є особистою власністю позивачки. Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] : У травні 2023 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , яким просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: -визнати за [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) право особистої приватної власності на 32/100 частки квартири загальною площею 66.2 кв.м., житловою площею 20.8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) право особистої приватної власності на 68/100 часток квартири загальною площею 66.2 кв.м., житловою площею 20.8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -виділити в особисту приватну власності [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) автомобіль марки Nissan, модель Juke, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску; -виділити в особисту приватну власність [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) нежитлове приміщення загальною площею 4.15 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . -стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Обґрунтуванням позову є те, що 28.09.2003 року сторони по справі уклали шлюб. За час шлюбу було придбано: автомобіль марки Nissan, модель Juke, державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2011 року випуску, квартиру загальною площею 66.2 кв.м., житловою площею 20.8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення загальною площею 4.15 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість майна складає приблизно 1374716,00 грн. Під час поділу кожній стороні має бути виділено майно, що відповідає частці, тобто по 687358,00 грн. кожному. Автомобіль перебуває в розпорядженні позивача, він ним користується та бажає залишити в своїй власності. Нежитлове приміщення позивач пропонує залишити у власності відповідачки задля уникнення майбутніх складнощів у визначенні порядку користування майном. В такому разі квартира підлягає наступному поділу: 32/100 позивачу, 68/100 відповідачці. Рух справи в суді першої інстанції: Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.04.2023 року у справі №504/1431/23 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбного договору дійсним, визнання майна особистою власністю. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.03.2024 у справі №504/1431/23 прийнято зустрічний позов адвоката Чумаченко Святослава Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зустрічний позов адвоката Чумаченко Святослава Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про поділ майна подружжя об`єднано в одне провадженні із первісним позовом адвоката Судакова Валерія Валерійовича, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визнання шлюбного договору дійсним, визнання майна особистою власністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2025 року у справі у справі №504/1431/23 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились. В матеріалах справи міститься заява представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом про розгляд справи у його відсутність, вимоги первісного позову підтримує, у задоволені зустрічного позову просить відмовити та заява представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом про розгляд справи у його відсутність, у задоволені первісного позову просить відмовити, зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Встановлені судом фактичні обставини справи: Судом встановлено, що 28 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що встановлено зі змісту свідоцтва про шлюб, виданого 28 вересня 2003 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис про шлюб №1405 від 28 вересня 2003 року. Відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за номером 363 від 31.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І. за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . В пункті 14 вказаного Договору зазначено, що майно, що є предметом цього договору, придбавається за згодою чоловіка покупця [PERSON] , заява про згоду на укладання цього договору, засвідчена приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І., від 31.07.2019 року за р. №362, зміст якої доведено до відома Продавця, додана до цього договору та зберігається в справах нотаріуса. Окрім того в заяві зазначено, що правочин відповідає інтересам сім`ї. Відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за номером 202, від 16.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Калінюком Р.Б., за [PERSON] зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . В п.5.3. вказаного Договору зазначено, що договір купівлі-продажу укладається за згодою чоловіка покупця [PERSON] , справжність підпису на заяві якого засвідчено Калінюком Р.Б., приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області, 16.05.2019 року, за реєстрованим №201. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Nissan», модель «Juke», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . В матеріалах справи міститься розписка такого змісту:\~«Я, [PERSON] , [INFO] , зобов`язуюсь з`явитись за першим викликом до нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також повідомляю, що все майно, а саме: квартира [ADDRESS] , нежитлове приміщення (кладовка №11,3-тя секція) та автомобіль Nissan Juke, д.н. [NUMBER] не є спільним майном, а придбано за кошти [PERSON] . Також зобов`язуюсь підписати шлюбний контракт. Мною написано власноруч за власним бажанням без примусу. В присутності свідків (моїх батьків) 12.06.2022 р.». Релевантні джерела права та висновки суду: Згідно\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно частини третьої\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Згідно з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою\~статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 92 СК України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Зміст шлюбного договору визначається статтею 93 СК України, згідно якої: шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. Шлюбним договором можуть бути визначені майнові права та обов`язки подружжя як батьків. Шлюбний договір не може регулювати особисті відносини подружжя, а також особисті відносини між ними та дітьми. Шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище. шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. Шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (стаття 94 СК України). Згідно вимог статті 97 СК України у шлюбному договорі може бути визначене майно, яке дружина, чоловік передає для використання на спільні потреби сім`ї, а також правовий режим майна, подарованого подружжю у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них (ч. 2). Сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу. У шлюбному договорі сторони можуть передбачити використання належного їм обом або одному з них майна для забезпечення потреб їхніх дітей, а також інших осіб. Сторони можуть включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 220 ЦК України змістує: 1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що оскільки шлюбний договір не було укладено в належній формі, сторонами не узгоджені всі істотні умови договору, відсутність факту подальшого нотаріального посвідчення не має правового значення, отже підстави застосування ч.2 ст.220 ЦК України відсутні. Суд вважає, що [PERSON] не надала суду доказів на спростування презумпції спільної сумісної власності на спірне майно. Суд критично ставиться до розписки, яка надана позивачкою, оскільки у вказаній розписці та договорах купівлі-продажу містяться різні відомості щодо об`єктів майна. Крім того, вказана розписка не є підставою для ствердження про укладення сторонами шлюбного договору. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вказані спірні житлова квартира, нежитлове приміщення та автомобіль придбані за час зареєстрованого шлюбу, вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивачка не спростувала належними та допустимими доказами цю презумпцію. Приймаючи до уваги вказані обставини суд вважає, що розподіл спільного сумісного майна у даному випадку слід здійснювати шляхом визнання права власності на 1/2 частки як нерухомого так і рухомого майна за кожним з подружжя. Тому позов [PERSON] слід відхилити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи, що [PERSON] у задоволені позову відмовлено, судові витрати понесені нею слід віднести за її рахунок. [PERSON] при подані зустрічного позову було сплачено судовий збір в розмірі 6873,58 грн., з яких 3735,00 грн. за поділ автомобіля, та 3138,58 за поділ квартири шляхом визнання за ним права власності на 32/100 часток квартири. Враховуючи, що судом частково задоволено зустрічний позов та визнано за [PERSON] право власності на частку усього спірного майна, суд вважає, що на користь позивача за зустрічним позовом слід стягнути 4286,1 грн., тобто 1% від 1/2 частки загальної вартості майна 877221,00 грн. (373500,00 грн. + 486208,00 грн. + 17513,00 грн.), що становить 4286,1 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial