Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 18.03.2019 у розмірі 39 058,62 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.03.2019 між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії лімітом 200 000,00 грн. Процентна ставка 35,99 % річних. Обов`язковий мінімальний платіж - 5 % від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 20.09.2021 у нього утворилася заборгованість в розмірі 39 058,62 грн. 20.09.2021 року між AT «Альфа-Банк» та TOB «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.03.2019, укладеним між AT «Альфа-Банк» та відповідачем. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач надала до суду заперечення, у яких зазначила, що брала кредит у АТ «Альфа-Банк» у 2019 році в сумі 4 000 грн, користувалася кредитними грошима, в подальшому було встановлено кредитний ліміт в сумі 10 000 грн, пішла в декретну відпустку, потім почалася війна і вона була вимушена виїхати з м. Дергачі. Кредитною карткою не користувалася з 2019 року, т.я. її заблокували. Договір з ТОВ «Еліт Фінанс» не укладала. Згодна виплатити кредит у сумі яку брала, а саме 14 000 грн. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 18.03.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 200 000,00 грн та процентною ставкою 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Вказана оферта акцептована Банком, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 5). Тобто відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. 18.03.2019 АТ «Альфа-Банк» в особі Мільченко Д.О., яка діє на підставі довіреності №180316ВД8 від 16.03.2018 підписано акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно із яким прийнято пропозицію позивача укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Надання кредиту відповідачу та фактичне користування останнім кредитними коштами позивач підтвердив випискою по рахунку з кредитною карткою WORLD DEBIT MASTER за період з 18.03.2019 по 20.09.2021 (а.с. 15-19). За наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 20.09.2021 за кредитним договором від 18.03.2019 заборгованість [PERSON] становить 39 058, 62 грн, яка складається з загальної суми заборгованості 39 058, 62 грн (а.с. 20). 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, що підтверджується копіями договору факторингу № 3 та актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021, а також платіжним дорученням №559 від 20.09.2021 про сплату коштів. Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № б/н від 18.03.2019 (а.с. 8-14). Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. Згідно з ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відповідно до вимог ч.1 п.1 ст.512 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. За приписами пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 18 березня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 18.03.2019 у розмірі 39 058, 62 грн. Встановивши, що [PERSON] не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 058, 62 грн. Посилання відповідача на те, що вона не укладала договір з ТОВ «»ФК «Еліт Фінанс», тобто не була повідомлена про відступлення права вимоги, що є порушенням її прав та законних інтересів як споживача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що їй не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання їй доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Доводи [PERSON] про те, що вона не користувалась кредитною карткою з 2019 року спростовуються матеріалами справи, адже матеріали справи містять виписку за рахунком, з якої вбачається активне користування відповідачем кредитними коштами. З позовом про визнання недійсним кредитного договору 18.03.2019 [PERSON] до суду не зверталась, свого контррозрахунку не подавала. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе обов`язки за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 200 грн. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачем, 03.07.2024 року укладено договір про надання правничої допомоги №03-07/24 з адвокатом Литвиненко О.І. Як убачається з Акту №1 приймання-передачі наданих послуг 15.07.2024 адвокатом Литвиненко О.І. надано ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», зокрема, такий перелік послуг: первинна консультація 1000, 00 грн, правовий аналіз наявних документів замовника по справі 4 000,00 грн, підготовка та подання позовної заяви 4 200,00 грн. Загальна вартість юридичних послуг складає 9 200,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією від 01.10.2024 за договором про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024 про отримання оплати за надання юридичних послуг адвокат Литвиненко О.І. отримала від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» оплату за послуги правничої допомоги у розмірі 9 200,00 грн. Водночас зі змісту ч.4ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). З урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved