Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради (далі-відповідач) про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва та визнання права на надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом майна померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 287,4 кв. м., житловою площею 131,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3222755100:01:053:0056; визнати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право на надання компенсації відповідно до Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення, затвердженого постановою КМ України від 21 квітня 2023 р. № 381, для відновлення житлового будинку, загальною площею 287,4 кв. м., житловою площею 131,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3222755100:01:053:0056, шляхом надання компенсації за придбання будівельної продукції та виконання поточного чи капітального ремонту на об`єкті нерухомого майна за власні кошти заявника, коли на дату подання заявки ремонтні роботи були повністю чи частково проведені. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що його батько, [PERSON] був власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222755100:01:053:0056, площею 0,15 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . В подальшому на вказаній земельній ділянці у 2018 році батько позивача побудував житловий будинок, загальною площею 261,7 кв. м., житловою площею 131,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Будівництво житлового будинку проведено без отримання документів, що дають право на виконання будівельних робіт. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли зазначена вище земельна ділянка та житловий будинок. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого [INFO] [PERSON] , була його дружина (мати позивача), [PERSON] . В березні 2022 року (більш точна дата позивачу не відома) під час бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, внаслідок обстрілів з реактивних систем залпового вогню та ствольної артилерії, у вказаному будинку виникла пожежа, в результаті якої будинок було пошкоджено. За отриманням компенсації за пошкоджене майно [PERSON] не зверталась, а відновлення пошкодженого майна здійснила за власні кошти. В подальшому мати позивача здійснила реконструкцію зазначеного вище житлового будинку, внаслідок чого його загальна площа збільшилася до 287,4 кв. м., житлова площа залишилась незмінною. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] є позивач по справі, [PERSON] , син померлої. Позивач прийняв спадщину після своєї матері, оскільки у визначений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до Макарівської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу №53/2024. Під час перегляду документів, які були надані позивачем для оформлення спадщини, нотаріус повідомила, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з чим в усній формі рекомендувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно. В червні 2025 р. позивач звернувся до Комісії щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, Макарівської селищної ради (далі за текстом Комісія) щодо надання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна шляхом надання компенсації за придбання будівельної продукції та виконання поточного чи капітального ремонту на об`єкті нерухомого майна за власні кошти заявника, оскільки на дату подання заявки ремонтні роботи були повністю проведені. Під час оформлення заяви про надання компенсації адміністратор центру надання адміністративних послуг повідомив позивачу про те, що в Державному реєстрі речових прав відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на знищений житловий будинок, у зв`язку з чим відсутня можливість оформити заяву на надання компенсації. У зв`язку з чим позивачу в усній формі рекомендували звернутися до суду. Ухвалою суду\~від 13.08.2025\~року позов\~ [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також вказаною ухвалою витребувано від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 53/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] та належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду 05.09.2025 р. та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 17.09.2025 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, роз`яснити відповідачу право протягом 15-денного строку з моменту отримання цієї ухвали на подання відзиву, підготовче засідання відкладено на 08.10.2025 р. Ухвалою суду від 08.10.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позовних вимог, які просив задовольнити. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, рішення просив прийняти за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Батько позивача, [PERSON] був власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222755100:01:053:0056, площею 0,15 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються копіями наступних документів: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.08.2025 р. №00052860549, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2020 р. №235735147, державним актом на право власності на земельну ділянку, бланк серія ЯМ №741996, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.09.2012 р., договором від 29.12.2012 р. про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 10-15). В подальшому на вказаній земельній ділянці у 2018 році батько позивача побудував житловий будинок, загальною площею 261,7 кв. м., житловою площею 131,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Факт будівництва житлового будинку підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим станом на 05.07.2018 р. (а.с. 16-18). Будівництво житлового будинку проведено без отримання документів, що дають право на виконання будівельних робіт. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, бланк серія [NUMBER] (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли зазначена вище земельна ділянка та житловий будинок. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого [INFO] [PERSON] , була його дружина (мати позивача), [PERSON] (а.с. 23). [PERSON] на час смерті була зареєстрована разом з померлим [PERSON] , а тому з врахуванням положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що вказану спадщину прийняла. Вказані обставини підтверджуються довідкою Макарівської селищної ради від 27.05.2025 р. №1313, в якій наведені відомості про осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). В березні 2022 року (більш точна дата позивачу не відома) під час бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, внаслідок обстрілів з реактивних систем залпового вогню та ствольної артилерії, у вказаному будинку виникла пожежа, в результаті якої будинок було пошкоджено. За отриманням компенсації за пошкоджене майно [PERSON] не зверталась, а відновлення пошкодженого майна здійснила за власні кошти. В подальшому мати позивача здійснила реконструкцію зазначеного вище житлового будинку, внаслідок чого його загальна площа збільшилася до 287,4 кв. м., житлова площа залишилась незмінною. Факт будівництва житлового будинку підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим станом на 22.05.2023 р. (а.с. 19-21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, бланк серія [NUMBER] (а.с. 25). Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] є позивач по справі, [PERSON] , син померлої (а.с. 10-11). Позивач прийняв спадщину після своєї матері, оскільки у визначений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до Макарівської державної нотаріальної контори (64), де було заведено спадкову справу №53/2024. Вказані обставини підтверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.06.2024 р. №77333148 (а.с. 27). Як вказав позивач, під час перегляду документів, які були надані ним для оформлення спадщини, нотаріус повідомила, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з чим в усній формі рекомендувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно. В червні 2025 р. позивач звернувся до Комісії щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, Макарівської селищної ради щодо надання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна шляхом надання компенсації за придбання будівельної продукції та виконання поточного чи капітального ремонту на об`єкті нерухомого майна за власні кошти заявника, оскільки на дату подання заявки ремонтні роботи були повністю проведені. Під час оформлення заяви про надання компенсації адміністратор центру надання адміністративних послуг повідомив позивачу про те, що в Державному реєстрі речових прав відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на знищений житловий будинок, у зв`язку з чим відсутня можливість оформити заяву на надання компенсації. У зв`язку з чим позивачу в усній формі рекомендували звернутися до суду. Вирішуючи вимоги за даним позовом суд керується також наступним. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи вимоги щодо визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, суд зазначає наступне. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно підпункту 3.14 пункту 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки у визначений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до Макарівської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу №53/2024. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 24.10.2018р. у справі №0541/3459/12 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78110429), спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується з частинами третьою і п`ятою статті 376 ЦК України і нормами про спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК України). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини третьої і п`ятої статті 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3 третьої і п`ятої статті 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України. Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведених будівель архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання в експлуатацію або сертифікату відповідності. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до правового висновку, викладеного у п. 6.32 постанови ВП ВС від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89564248). А тому саме судовий порядок визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, визначений ч. 3 ст. 376 ЦК України, є єдиним можливим способом визнання за позивачем права власності на зазначений вище житловий будинок. З матеріалів справи вбачається, що успадкований позивачем об`єкт самочинного будівництва розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222755100:01:053:0056, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). А тому цільове призначення земельної ділянки відповідає її фактичному використанню. У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленому станом на 22.05.2023 р., не зафіксовано порушень прав та інтересів інших осіб чи невідповідності об`єкта нерухомості будівельним, санітарним чи іншим вимогам. На аркуші технічного паспорту «СХЕМА РОЗТАШУВАННЯ БУДІВЕЛЬ ТА СПОРУД» наявна відмітка про проведене технічне обстеження та про можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта. Відповідно до п. 9 розділу V «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якого орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів. Згадана вище норма до п. 9 розділу V «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надає право особам, які здійснювали будівництво без отримання права на виконання будівельних робіт, ввести такий об`єкт нерухомості в експлуатацію та зареєструвати право власності на нього, що фактично свідчить про легалізацію державою усіх об`єктів самочинного будівництва, які відповідають наведеним вище критеріям щодо функціонального призначення, загальної площі та року будівництва. Водночас позивач не може скористатися наведеною процедурою прийняття об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності на нього, оскільки будівництво житлового будинку здійснено після 2015 року. А тому з врахуванням положень ч. 3 ст. 376 ЦК України суд дійшов висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно житловий будинок загальною площею 287,4 кв. м., житловою площею 131,5 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Тож позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовано, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо визнання права на надання компенсації, суд зазначає наступне. Відповідно до преамбули Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» (далі за текстом Закон №2923-IX) цей Закон визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №2923-IX будинок садибного типу - житловий будинок (у тому числі котедж, зблокований будинок), розташований на присадибній земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Відповідно до п. 1, пп. «а» п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2923-IX житлові будинки відносяться до пошкоджених об`єктів нерухомого майна, за які законом передбачено право на отримання компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2923-IX отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) є, зокрема, фізичні особи - громадяни України, які є власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 4 Закону №2923-IX до заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна додаються: щодо знищеного об`єкта нерухомого майна, визначеного підпунктом "а" пункту 4 частини першої статті 1 цього Закону, у разі якщо отримувачем компенсації є власник об`єкта нерухомого майна, - копія документа, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, якщо право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Вичерпний перелік підстав для надання відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна визначений ч. 6 ст. 6 Закону №2923-IX. Жодна із наведених норм Закону №2923-IX не надає права Комісії відмовляти у наданні компенсації у випадку, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна було визнано за особою та зареєстровано після знищення такого об`єкту внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Тобто, набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. В свою чергу відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що житловий будинок побудовано у 2018 році. Норма пп. «б» п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2923-IX відносить до пошкоджених об`єктів нерухомого майна, за які законом передбачено право на отримання компенсації, також і об`єкти будівництва (будинки садибного типу, садові та дачні будинки), в яких на момент знищення були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт. Водночас чинним законодавством не врегульовано право на отримання компенсації особами, які фактично завершили будівництво об`єкту нерухомого майна до набрання законної сили Законом №2923-IX і які здійснювали таке будівництво без отримання права на виконання будівельних робіт. Поряд з цим згадана вище норма до п. 9 розділу V «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надає право особам, які здійснювали будівництво без отримання права на виконання будівельних робіт, ввести такий об`єкт нерухомості в експлуатацію та зареєструвати право власності на нього. Таким чином на час виникнення спірних правовідносин Законом №2923-IX не врегульовано порядок надання компенсації за пошкодження окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, якщо будівництво таких об`єктів здійснювалось без отримання права на виконання будівельних робіт та будівництво яких завершено до початку збройної агресії Російської Федерації проти України. Водночас відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Причини порушення права власності під час війни лежать за межами цивільних відносин, а тому найважливіше місце в механізмі захисту прав власників знищеного або пошкодженого майна посідає держава. В рішеннях ЄСПЛ у справі «Саргасян проти Азербайджану» (https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/Sargsyan_v_Azerb.pdf) та «Чигаров та інші проти Вірменії» (https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/Chiragov_v_Vurm.pdf) Суд вказав на те, що держава зобов`язана запровадити відповідні механізми компенсації вартості майна, житла, землі у випадку неспроможності забезпечення можливості повернення до нього або його знищення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За обставинами даної справи батько позивача у 2018 році здійснив будівництво житлового будинку без отримання права на виконання будівельних робіт. Відповідність зазначеного житлового будинку вимогам п. 9 розділу V «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підтверджується технічним паспортом. Порядок надання компенсації за пошкоджене майно визначено постановою КМ України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» (далі за текстом Порядок №381). Відповідно до п. 6 Порядку №381 компенсація надається у разі, коли відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Компенсація надається в одній із таких форм: компенсація для придбання будівельної продукції з метою виконання поточного чи капітального ремонту самостійно отримувачем компенсації або шляхом замовлення виконання відповідних робіт та послуг на об`єкті нерухомого майна (далі - компенсація для проведення ремонту); компенсація за придбання будівельної продукції та виконання поточного чи капітального ремонту на об`єкті нерухомого майна за власні кошти заявника, коли на дату подання заявки ремонтні роботи були повністю чи частково проведені (далі - компенсація за виконаний ремонт). Інші норми Порядку №381 вказують на те, що подальша реєстрація заяви про надання компенсації, фіксування результатів її розгляду здійснюється програмними засобами веб-порталу «Дія». Отримання компенсації можливе виключно за наявності в Державному реєстрі речових прав записів про державну реєстрацію права власності отримувача компенсації на знищене майно. А тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, позивач як власник житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , має право на надання компенсації за його пошкодження внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України. Враховуючи факт самостійного виконання будівельних робіт, компенсація може бути надана у формі компенсації за придбання будівельної продукції та виконання поточного чи капітального ремонту на об`єкті нерухомого майна за власні кошти заявника. Враховуючи викладене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача з відповідача не стягуються.

Outcome: approved