Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

В квітні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до виповнення нею 23 років на період навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. В обгрунтування позову зазначає, з відповідачем має спільну дитину [PERSON] , якій в 2025 році виповнилося 18 років. На сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Дочка навчається у ПАТ "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" на денній (очній) контрактній формі навчання, початок навчання 02.09.2024 року, повний курс навчання закінчується 31.01.2028 року. Вартість навчання за рік згідно контракту на навчання становить 31 500 грн. Витрати на проживання в грутожитку становлять 2 750 на місяць. Також був придбаний планшет та обладнання до нього, що необхідні для навчання, на суму 21 142 грн. В 2024 році дочці було проведено два офтальмологічних обстеження на суму 4 05 грн та 3 500 грн. Відповідач не є інвалідом ні першої ні другої групи. Вважає, що відповідач повинен приймати участь у витратах на період навчання дитини, терміном 4 роки, щомісячно, підтримувати її матеріально. В досудовому порядку, спір не врегульований. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу розподілено судді Черненку В. О. Ухвалою судді Черненка В. О. від 14 квітня 2025 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.05.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, з наданням довідки про доходи за основним місцем роботи, копії пенсійного посвідчення [PERSON] . В обгрунтування заперечень на позов, відповідач зазначає, що позивач при зверненні до суду не зазначила та не конкретизувала матеріальні витрати, необхідні для життєдіяльності та навчання дочки, розмір побутових витрат, коштів, яких вона потребує саме у звязку з навчанням, чи отримує стипендію. Чисельні витрати, що нібито понесла позивач, не підтверджені належним чином. Вважає, що перед витрачанням таких значних коштів позивач повинна була спитати і про його фінансові можливості та стан. Згоди на такі додаткові витрати не давав. Зазначає, що його матеріальне становище є недостатнім. Працює в ТОВ "ФРЕЯ-АГРО", отримує заробітну платю в мінімальному розмірі. На ці кошти потрібно прожити йому, а також утримувати і свою сімю і допомагати непрацездатній мамі - пенсіонерці, яка є хворою та потребує допомоги. Просив, виходячи з принципу розумності та спрведливості, визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на період навчання дочки [PERSON] в розмірі 1/8 частини заробітку, щомісячно, до закінчення навчання. Одночасно просив суд розглянути справу та ухвалити в ній рішення без його участі за наявними матеріалами. 09.06.2025 від позивача [PERSON] надійшло заперечення на відзив в порядку ст. 180 ЦПК України, в якому вказує, що їй є незрозуміла позиція відповідача щодо визнання або невизнання позовних вимог. В додатках до позову є квитанції про перерахування коштів за навчання згідно контракту. Не зрозуміло, які саме матеріальні витрати необхідно конкретизувати. Навчання на контракті не передбачає стипендію взагалі. Не вважає підставою для зменшення розміру аліментів до 1/8 через наявність у [PERSON] матері пенсійного віку. Ніхто не заважає [PERSON] цікавитись життям доньки [PERSON] та справлятись про її матеріальні витрати щодня або щомісяця на період навчання, тим більше що іншої сімї у відповідача не має, неповнолітніх дітей також. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів не має. Відповідно до розпорядження керівника апарату Городищенського районного суду Черкаської області Биченка О. А. № 212 від 08.07.2025, у звязку з відрахуванням зі штату Городищенського районного суду Черкаської області судді Черненка В.О. у звязку з поданою заявою про відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2025, автоматизованою системою документообігу дану справу розподілено судді Синиці Л. П. 19.07.2025 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. 04.09.2025 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджено матеріалами цивільної справи. 08.10.2025 від позивача [PERSON] надійшла телефонограма про неможливість прибуття до суду, розгляд справи здійснити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов, просив суд розглянути справу та ухвалити в ній рішення без його участі за наявними матеріалами. Інші за змістом заяви (клопотання) на адресу суду не надходили. Третя особа [PERSON] без повідомлення причин. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, рішення суду має забезпечити ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Предметом даного спору є право повнолітньої дитини, що недосягла 23 років та навчається, на отримання аліментів з того з батьків, який не проживає з дитиною. Підстава позову - навчання на денній формі навчання, недосягнення 23 років, потреба в матеріальній допомозі. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олссон проти Швеції" (Olsson v. Sweden) від 27 листопада 1992 року), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічний висновок по застосуванню ст. 199 СК України, міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Із матералів справи судом встановлено, що 24 вересня 2005 року між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 457, дані Витягу з Державного реєстру актів цивільног стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08.09.2010 року № 00005065071, який розірваний Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2 -1147/2008 від 27.05.2008 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2007 року Віддлом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 153. Повнолітня дитина [PERSON] , згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 28.03.2025, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою, згідно Довідки про реєстрація місця проживання особи за відомостями відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради № 6030 від 22.10.2020, зареєстрована її мати - позивач [PERSON] . Згідно копії довідки № 2865 від 13.03.2025 Інституту компю`терно -інформаційних технологій та дизайну м. Київ, [PERSON] є студентом І курсу навчального закладу, спеціальність дизайн, форма навчання денна, термін навчання 02.09.2024 - 31.08.2028. Відповідно до контракту № 003199 на навчання в ПАТ "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" від 19.08.2024 року, студенту [PERSON] академія забезпечує фахову підготовку і випуск, за спеціальністю 022 Дизайн, спеціалізація Графічний дизайн, рівень вищої освіти бакалавр, форма навчання денна, строк навчання 4 роки, навчання починається з 02.09.2024, вартість навчання за рік становить 31 500 грн. Платник [PERSON] . Позивач [PERSON] згідно квитанції від 24.08.2024 14:45:59, сплатила кошти на суму 23 100,00 грн (навчання за рік зі знижкою 20%), із зазначенням виду платежу "Освіта". Згідно Угоди на проживання в гуртожитку МАУП від 19.08.2024 року, [PERSON] надано ліжко-місце в кімнаті № [NUMBER] грутожитку № 25. При поселенні до гуртожитку щорічний внесок з експлуатації майна грутожитку 1000 грн. Проживання в гуртожитку передбачає плату (п. 3.1.3.). Та, відповідно до квитанцій від 19.09.2024, від 10.01.2025 за гуртожиток (вид платежу готелі) внесено 2 750,00 грн та 5 500 грн, відповідно. На підтвердження заявленої вимоги, позивач надала також й інші квитанції, видаткові накладні, які вказують на придбання товарів, які є необхідними для навчання дочки [PERSON] . Отже, встановленим є той факт, що у зв`язку з навчанням повнолітня донька [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, судом враховано, що відповідач [PERSON] є працюючим та отримує заробітну плату, при нарахуванні більше 10 000,00 грн за місяць, на руки отримує більше 8 000,00 грн (довідка ТОВ "ФРЕЯ-АГРО" від 30.04.2025 № 00000000006), тобто спроможний надавати матеріальну допомогу. Інших дітей чи утриманців не має (доказів зворотного матеріали справи не містять). При цьому, має непрацездатну матір, яку зобов`язаний утримувати. Будь-яких доказів щодо суттєвих проблем зі здоров`ям суду на надано. Доказів скрутного матеріального становища не надано. Чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дочки у повному обсязі. Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Доказів того, що повнолітня [PERSON] здатна самостійно себе утримувати, має самостійний дохід (стипендія, заробітна плата), яка є значною і у зв`язку з цим не потребує надання матеріальної допомоги з боку батька, матеріали справи не містять. Так, особа, яка продовжує навчання, крім основних витрат на навчання, має також потребу в підручниках, витрат на проїзд до навчального закладу, проживання, одягу та ліків у разі захворювання тощо. Згідно постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23.10.2023 № 752/20152/16-ц, аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а також матеріальне становище сторін та, те, що матеріальна допомога батьків є матеріальною основою продовження навчання дитини, яка через зайнятість навчанням не може своєю працею забезпечувати себе, те, що повнолітня донька сторін продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх доходів щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів та не поставить його у занадто скрутне матеріальне становище. Отже, встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 сукупного доходу платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до припинення донькою навчання, але не довше 23 років. Визначення аліментів у більшому розмірі, за встановлених судом обставин, призведе до виникнення заборгованості та поставить сім`ю відповідача у важке матеріальне становище. З відповідача [PERSON] , згідно норм ст. 141 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial