Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - «Позивач»), в інтересах якої діє її представник, вернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на такі обставини. 18.07.1998 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис № 19. За час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 25.06.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/11166/19 шлюб між сторонами було розірвано. 21.05.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/12320/19 визначено місце проживання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , - разом з їх матір`ю [PERSON] . 08.09.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі №357/7752/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року та до досягнення дітьми повноліття. 08.11.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/10239/21 змінено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2020 року у справі №357/12320/19, та визначено їхнє місце проживання разом із батьком - [PERSON] . 22.12.2022 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області по справі №368/805/21 припинено з 26.08.2021 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] згідно судового наказу №357/7752/20 від 21.09.2020 Білоцерківського міськрайсуду Київської області. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.08. 2021 року. Після винесення судом указаного рішення змінилися певні обставини, а саме з 06.07.2023 року син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю у Польщі, отримавши « [PERSON] », де і навчається. З огляду на викладене, оскільки дитина сторін з 06.07.2023 року і по даний час продовжує проживати з матір`ю, тому у Відповідача відсутні підстави для одержання аліментів на сина [PERSON] . При цьому, відповідно до довідки-розрахунку від 01.12.2023 року №161971, складеній головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість Позивача по сплаті аліментів станом на 01.12.2023 року становить 136980,34 гривень. З огляду на викладене Позивач просила суд: припинити стягнення з неї аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22.12.2022 року по справі №368/805/21, з 06.07.2023 року; звільнити її від заборгованості по сплаті аліментів на користь Відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22.12.2022 року по справі №368/805/21, починаючи з 06.07.2023 року і до моменту набрання рішенням законної сили; стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення з даною заявою до суду. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 08.02.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 54). 24.04.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що Позивач з 2022 року проживає у Польщі. [PERSON] , [INFO] , з матір`ю не проживає, та не проживав, а лише один раз на канікулах навідав Позивача та своїх молодших сестер, які проживають разом з матір`ю. Звернула увагу, що місце проживання [PERSON] , яке визначено разом з батьком відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2022 року у справі №357/10239/21, Позивачем у судовому порядку не змінювалося, і відповідного висновку органу опіки і піклування Позивач до суду не надав. Тобто підстава та обставини, наведені у позові не відповідають дійсності (а.с. 67-71). 19.03.2024 року, 25.04.2024 року, 06.06.2024 року, 18.07.2024 року, 12.09.2025 року судові засідання було відкладено за клопотаннями представників сторін (а.с. 59, 63-64, 82-83, 104-105, 106-107). 23.10.2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, визнано явку сторін обов`язковою, та здійснено виклик у судове засідання повнолітнього сина сторін - [PERSON] (а.с. 132). 04.12.2024 року, 30.01.2025 року, 07.05.2025 року судові засідання було відкладено за клопотаннями представників сторін (а.с. 143-144, 154-155, 203-204) 12.03.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що 03.07.2023 року Позивач на адресу В.о. директор ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» подала заяву, у якій просила дозвіл на виїзд сина [PERSON] за кордон в Польщу та переведення його на дистанційну форму навчання. 06.07.2023 року [PERSON] в республіці Польща, було отримано [PERSON] (Песель). PESEL - це ідентифікаційний номер, який використовується в Польщі для ідентифікації осіб в різних аспектах їхнього життя. Цей номер складається з 11 цифр і включає інформацію про рік народження, стать і інші параметри, необхідні для юридичної ідентифікації. PESEL є обов`язковим для отримання різних видів послуг та використовується в офіційних документах, таких як паспорти та ID-карти. Тобто отримання [PERSON] , свідчить про перебування його на території Польща. Окрім цього, 10.10.2023 року Позивачем, Відповідачем та [PERSON] на адресу ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» були подані заяви, відповідно до яких вони просили надати Богдану академічну відпустку строком на 12 місяців з 09.10.2023 року по 09.10.2024 року у зв`язку із перебування [PERSON] за кордоном. 09.10.2023 року ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» було видано наказ № 149 про надання академічної відпустку [PERSON] , учню III курсу, групи ТМ-21 з 09.10.2023 року по 09.10.2024 року та припинено виплату стипендії на час перебування в академвідпустці. Згідно довідки Готельний Комплекс «Над Залевем» від 11.02.2024 року, підтверджено перебування пана [PERSON] , ПЕСЕЛ 06220410919, який перебував в цьому комплексі на підставі направлення Підляської Воєводської Адміністрації від 04.07.2023 року до 08.02.2024 року в готельному будинку на [ADDRESS] . Як вбачається з довідки - розрахунку ДВС від 04.12.2024 року №226758, заборгованість Позивача (боржника) за період 06.07.2023 року по 06.02.2024 року складає 33174,02 грн. = (липень 23р. (з 06.07.23 - 31.07.23р.) 4007,90 грн. + серпень 23р. 4778,63 грн. + вересень 23р. 4778,63 грн. + жовтень 23р. 4778,63 грн. + листопад 23р. 4778,63 грн. + грудень 23р. 4778,63 грн. + січень 24р. 4778,63 грн. + лютий 24р. (з 01.02.24 03.02.24р.) 494,34 грн.). Однак враховуючи, що вказана сума 33174,02 грн. нарахована згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22.12.2022 року у справі №368/805/21, яким стягнено з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання 4 неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , то сума заборгованості на [PERSON] складатиме 8293,50 грн. = (33 174,02 грн.: 4) (а.с. 165-168). У всі призначені по справі судові засідання, у тому числі в режимі відеоконференцзв`язку, Позивач не з`явилася, особистих пояснень не надала. Її представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. У судовому засіданні Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. Відповідач пояснив, що їхній з Позивачем син [PERSON] жив із ним і перебував на його утриманні. Позивач за чотири роки нічого Відповідачу не платила. У липні 2023 року [PERSON] виїздив до Польщі, де перебував у матері не більше одного місяця. У цей період Позивач оформила там допомогу на дану дитину. Потім [PERSON] жив у друзів у Польщі, але не в матері, і вже взимку повернувся в Україну. Тоді він ще був неповнолітнім, а Позивач навіть не знала де він. Представник Відповідача наголосила, що [PERSON] дійсно у 2023 році відвідував свою мати, утім із нею не проживав, на її утриманні не перебував. У судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , який пояснив, що його батьки - сторони про справі до 2020 року проживали однією сім`єю в Білоцерківському районі селі Макіївка в приватному будинку, із ними проживали і діти. Потім батьки розлучилися та роз`їхалися. Він, його брат [PERSON] та сестра [PERSON] залишилися проживати з батьком, а саме: переїхали разом в будинок у селі Мирівка. Там він ходив у школу в 8 клас, після закінчення якого він за рішенням суду переїхав жити до матері, це було у 2021 році. У мами він прожив до закінчення 9 класу в с. Макіївка. Потім він поступив у ліцей у місті Українка, де навчався та проживав у гуртожитку з 01.09.2021 року по 24.02.2022 року. У цей період він періодично виїжджав до батька, до мати він не їздив. З початком повномасштабного вторгнення він проживав увесь час з батьком до червня 2022 року в с. Мирівка. Потім мати поїхала в Польщу, а вони з батьком, братом та сестрою переїхали до будинку в с. Макіївці. 03.07.2023 року він поїхав в Польщу до мами, де проживав близько півтора місяці, доки не переїхав до хостелу. 06.07.2023 року він отримав [PERSON] . Там він працював на будівництві у фірмі, яка утримувала цей хостел. Від матері свідок поїхав по своєму бажанню в інше місто - Варшаву. Там він був з другом до 20.02.2024 року і там йому виповнилося 18 років. Після цього він повернувся в Україну. У період з 22.12.2023 року по 04.02.2024 року свідок проживав у Варшаві але не у матері. У Польщі свідок проживав у матері, а саме в одному з нею хостелі, тільки в окремій кімнаті в місті Васильків. У цей період їх годували у їдальні як біженців, мама тоді працювала. У той первод мати йому грошей не давала, але купувала деякі речі, а саме: туфлі, шорти та футболку. Кошти на йогог утримання в Польщі надходили на банківську карту його матері, так як вона оформила на нього собі соціальну підтримку на його утримання. Перед виїздом до Польщі батько дав йому гроші, потім ще двічі пересилав йому кошти під час перебування в Польщі. Наявну у матеріалах справи довідку про період його проживання в хостелі разом з мамою він не може пояснити, адже в указаний у ній період він там не проживав. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 18.07.1998 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис № 19. За час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-34). 25.06.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/11166/19 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12-13). 21.05.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/12320/19 визначено місце проживання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , - разом з їх матір`ю [PERSON] (а.с. 14-17). 08.09.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі №357/7752/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 187-188). 08.11.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/10239/21 змінено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2020 року у справі №357/12320/19, та визначено їхнє місце проживання разом із батьком - [PERSON] (а.с. 21-27). 22.12.2022 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області по справі №368/805/21 припинено з 26.08.2021 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] згідно судового наказу №357/7752/20 від 21.09.2020 Білоцерківського міськрайсуду Київської області. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.08. 2021 року (а.с.230-234). Відповідно до довідки-розрахунку від 01.12.2023 року №161971, складеній головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість Позивача по сплаті аліментів станом на 01.12.2023 року становить 136980,34 гривень (а.с. 45). Згідно з довідкою-розрахунком від 04.12.2024 року №226752, складеній головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість Позивача по сплаті аліментів станом на 01.12.2024 року становить 135014,79 гривень (а.с. 186). Відповідно до довідки № 06 від 01.02.2024 року, виданої ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки», [PERSON] з 01.09.2021 року зарахований на навчання до даного закладу освіти за професією: «Електромонтажник вторинних ланцюгів; електрослюсар будівельний». Група ЕМ-21 на базі базової середньої освіти, форма навчання - денна, термін навчання - 3 роки, дата закінчення навчання - 30.06.2024 року (а.с. 74). 10.10.2023 року сторонами на адресу ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» були подані заяви, відповідно до яких вони просили надати Богдану академічну відпустку строком на 12 місяців з 09.10.2023 року по 09.10.2024 року у зв`язку із перебування [PERSON] за кордоном (а.с. 170-173). 09.10.2023 року ДНЗ «Професійний ліцей м. Українки» було видано наказ № 149 про надання академічної відпустку [PERSON] , учню III курсу, групи ТМ-21 з 09.10.2023 року по 09.10.2024 року та припинено виплату стипендії на час перебування в академвідпустці (а.с. 174). Згідно з довідкою про фактичне місце проживання №10/17-18-10 від 29.01.2024 року, виданої за підписом старости Перебийніс Л.М. старостинського округу № 10 Узинської міської ради, [PERSON] з 17.04.2022 року по даний час фактично проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрований за даною адресою (а.с. 75). 06.07.2023 року [PERSON] в республіці Польща, було отримано PESEL (Песель) (а.с. 175). Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Висновки суду. Судом встановлено та сторонами по справі не оспорювалося, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 31). 08.11.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/10239/21 змінено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначене рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2020 року у справі №357/12320/19, та визначено їхнє місце проживання разом із батьком - [PERSON] (а.с. 21-27). 22.12.2022 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області по справі №368/805/21 припинено з 26.08.2021 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] згідно судового наказу №357/7752/20 від 21.09.2020 Білоцерківського міськрайсуду Київської області. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.08. 2021 року (а.с.230-234). Відповідно до довідки-розрахунку від 01.12.2023 року №161971, складеній головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість Позивача по сплаті аліментів станом на 01.12.2023 року становить 136980,34 гривень (а.с. 45). Також сторонами по справі не оспорювалося що у липні 2023 року син сторін [PERSON] виїжджав до Республіки Польща, де відвідував Позивача та отримав PESEL (Песель) (а.с. 175). Разом з цим судом констатується, що Позивачем не доведено існування обставин, які відповідно до положень ст.197 СК України є підставою для звільнення її від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів з Відповідача за період з 06.07.2023 року по [INFO] (повноліття [PERSON] ). Так, у матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження того, що в указаний період [PERSON] проживав разом із нею та перебував на її утриманні. Суд критично сприймає наявну у матеріалах справи довідку Готельного Комплексу «Над Залевем» від 11.02.2024 року зі змісту якої нібито вбачається перебування пана [PERSON] , ПЕСЕЛ 06220410919, у цьому комплексі на підставі направлення Підляської Воєводської Адміністрації від 04.07.2023 до 08.02.2024 в готельному будинку на [ADDRESS] , оскільки переклад даного документу з польської мови на українську не засвідчено в установлений законом спосіб. Окрім того, представлений Позивачем зміст указаного документу українською спростовується показами, наданими самим [PERSON] як свідком під час розгляду даної справи. При цьому судом вживалися всі необхідні заходи щодо забезпечення надання можливості для Позивача надати особисті пояснення по суті спору, утім, остання, не зважаючи на визнання її явки у судові засідання обов`язковою, до суду, у тому числі в режимі відеоконференцзв`язку, не з`явилася. Окрім того, суд неодноразово роз`яснював представнику Позивача порядок належного засвідчення копій документів, які подаються до суду. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки Позивача звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні її позовних вимог було відмовлено, витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави. 3. Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed