Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2025 року орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина: [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, перераховуючи кошти на особистий рахунок дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько записаний зі слів матері. [PERSON] батьківських обов`язків не виконує. З 05.04.2024 малолітній [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, є таким, що проживає в сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що його матір свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: вихованням дитини не займається, не піклується про стан її здоров`я, не цікавиться життям та навчанням сина, часто дитину залишає на матір, а саме їде з дому. У будинку незадовільні санітарно-гігієнічні умови. За заявою [PERSON] дитину влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Відповідач у судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подала. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено,\~що [PERSON] \~є матір`ю\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 15). Згідно актів обстеження від 41.06.2024, 01.08.2024, 12.08:2024, 10.09.2024 19.09.2024, 02,10.2024, 06.11.2024, 29.01.2025, 17.09.2025 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час візиту комісії санітарний стан жилого приміщення незадовільний. В будинку майже завжди брудно, розкиданий одяг та речі різного походження, тривалий термін було відключено електроенергію за не сплату, у кухні постійно стоїть купа брудного посуду. Готової їжі під час відвідування не було. Харчовий запас продуктів мінімальний. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 30.01.2025 року №29 за заявою матері [PERSON] [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . \~ \~ \~ \~Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи з метою захисту інтересів дитини та зміни ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковим заходом, який тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати на підставі всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення її батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність майна, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача підлягає задоволенню та стягує з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Кошти підлягають зарахуванню на особистий рахунок дитини у банківській установі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, він стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved