Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

12.06.2025р. адвокат Дудорова Ольга Олегівна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до Коломийського міськрайонного суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення одного щомісячного платежу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в січні 2024р. між сторонами був зареєстрований шлюб в якому у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] . Відносини між чоловіком та дружиною погіршилися і вони припинили спільне проживання та ведення домашнього господарства. Дитина залишилася проживати з матір`ю, яка займається її розвитком, дбає про неї та матеріально утримує. Відповідач жодного утримання доньці та дружині не надає, участі у їхньому житті не приймає. Оскільки в добровільному порядку домовитися з [PERSON] про сплату аліментів на утримання дитини та дружини не вдалося, позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Також вказала, що відповідач є працездатним та має дохід, а тому спроможний забезпечувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття та утримувати дружину [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 13.06.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подачу відзиву. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засіданні\~позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмове клопотання в якому просила розглянути справу за її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~ [PERSON] в судові засідання двічі не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.7, 8\~ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.4, 10\~ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Абзацом 2 ч.1\~ст. 131 ЦПК України\~визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи по якій він є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу його проживання та відсутності від нього повідомлень про зміну даної адреси. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача в своєму клопотанні не заперечувала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 27 січня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 131. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з реєстру Отинійської територіальної громади, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Вбачається, що молодший сержант [PERSON] з 27.03.2024р. та до теперішнього часу перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою командира в/ч [NUMBER] від 04.04.2024р. № 980/74. Судом також встановлено, що на теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю. При цьому позивач стверджує, що між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо участі [PERSON] в утриманні їхньої доньки. В добровільному порядку відповідач кошти сім`ї не надає, що змусило [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.\~ Після фактичного припинення шлюбних відносин, спосіб виконання обов`язку батька утримувати свою доньку за домовленістю між сторонами визначено не було, а відтак кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно ч.1 ст. 183 СК України, \~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому в положенні ч.5 даної статті вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи надане позивачу право вибору способу стягнення аліментів, яке нею було обрано в частці від заробітку відповідача, суд, з урахуванням фактичних обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12.06.2025р. і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, то в цій частині суд виходить з наступного. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною другою статті 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право\~на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вагітна дружина, а також\~дружина, з якою проживає дитина, має право\~на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частині четверта статті 84 СК України). Отже, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач, як батько малолітньої [PERSON] , згідно з вимогами закону зобов`язаний утримувати також і свою дружину, з якою проживає спільна донька, до досягнення дитиною трирічного віку. Будь-яких відомостей про те, що [PERSON] не має змоги утримувати свою дружину, матеріали справи не містять. Відтак, взявши до уваги, що [PERSON] є працездатною особою молодого віку,\~проходить військову службу та отримує стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця, а позивач позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трьохрічного віку, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання [PERSON] у заявленому нею розмірі є обгрунтованим та справедливим і буде відповідати фінансовим можливостям відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд також враховує, що довідкою командира в/ч [NUMBER] від 04.04.2024р. № 980/74 підтверджується проходження [PERSON] військової служби, а тому з даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне. В п.\~2\~ч.1\~ст.\~251\~ЦПК України\~зазначено,\~що суд\~зобов`язаний зупинити\~провадження у\~справі у\~разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до\~частини четвертої статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що\~для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка\~переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд підтримує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21. Вважає, що\~передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків. Таким чином, зважаючи на предмет спору в даній справі та виходячи з висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у вищевказаних постановах ВС, суд не вважав за необхідне здійснювати зупинення провадження в цьому спорі до припинення перебування [PERSON] у складі ЗСУ, оскільки такі дії не відповідали б інтересам малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved