Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

02 квітня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої представник позивача просить суд: 1) Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 3) Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; 4) Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ведуть аморальний спосіб життя, порушують громадський порядок, вчиняють домашнє насильство, через що малолітній [PERSON] перебуває у службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. За інформацією від сусідів, відповідачі регулярно вживають алкоголь, систематично залишають дитину без нагляду, з квартири регулярно чути крики та бійки. Від лікування у лікаря нарколога відповідачі відмовилися.\~ За інформацією від директора шкоди, у якій навчається [PERSON] , мати дитини не завжди реагує на зауваження та не приділяє належного виховання сину на спілкуванні з класним керівником у листопаді 2024 року батьки малолітнього перебували у стані алкогольного сп`яніння.\~ 12 березня 2024 року комісія з питань захисту прав дитини зобов`язала службу у справах дітей Білоцерківської міської ради\~ підготувати та подати до суду позовну заяву про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо сина та стягнення аліментів на його утримання. 20 березня 2025 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення про загрозу життю та здоров`ю малолітньої особи. Службою з`ясовано, що мати [PERSON] прийшла до приміщення школи в стані алкогольного сп`яніння, з агресивною поведінкою.\~ Малолітній просив про допомогу та про те щоб його не віддавали батькам, оскільки він їх боїться. 20 березня 2025 року малолітнього передано на виховання до тітки [PERSON] та відібрано від батьків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 28 квітня 2025 року судом отримано інформацію з ЦМУ ДМС України щодо реєстрацію місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19 червня 2025 року. Вказаною ухвалою суду зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надати суду висновок щодо розв`язання спору. За клопотанням представника третьої особи від 19 червня 2025 року, підготовче засідання у справі, відкладено на 16 липня 2025 року. 19 червня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи. 02 липня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про визнання позову. 03 липня 2025 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли клопотання про долучення доказів до справи та про допит свідків. 16 липня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору у справі. 16 липня 2025 року судом протокольно закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 вересня 2025 року. В судовому засіданні 03 вересня 2025 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. В судовому засіданні 03 вересня 2025 року судом з`ясовано думку малолітнього [PERSON] , щодо вирішення спору, в ході якої останній, в присутності психолога [PERSON] , пояснив суду, що йому 7 років та він навчається у 2 класі . Більше місяця він проживає з тіткою [PERSON] та її чоловіком. Тимчасово, до пошуку нової квартири,\~ в будинку тітки [PERSON] проживає його батько [PERSON] . Раніше він проживав у квартирі зі своїми батьками, але вони часто вживали спиртні напої та на вихідні його забирала до себе додому тітка [PERSON] . Його батьки вживають спиртні напої, сваряться між собою. Мати на даний час перебуває в реабілітаційному центрі. Його мати часто забирала його зі школи, будучи в нетверезому стані. Мати іноді купувала йому речі та варила борщ. Коли мати була нетвереза, він самостійно готував собі їжу варив чай та макарони, готував бутерброди. Він не заперечує проти того, щоб його батьків позбавили відносно нього батьківських прав. Допитана в судовому засіданні 03 вересня 2025 року в якості свідка [PERSON] показала суду, що з 2018 року вона проживає в будинку по [ADDRESS] . Одночасно з нею в даний багатоквартирний будинок приїхала сім`я [PERSON] та [PERSON] , які постійно зловживають спиртними напоями,\~ в під`їзді стоїть стійких запах алкоголю. П`янки у квартирі [PERSON] та [PERSON] завжди закінчуються криками та бійками. Одного разу [PERSON] ножом нанесла рани [PERSON] . Малолітній [PERSON] з квартири неодноразово кричав та просив викликати поліцію. Працівники поліції неодноразово виїжджали до квартири [PERSON] та [PERSON] . В тверезому стані [PERSON] та [PERSON] вона практично не бачила. Вона неодноразово викликала працівників соціальної служби, викликала працівників патрульної поліції та дільничного офіцера поліції.\~ [PERSON] часто не впускає [PERSON] до квартири, через що останній вибиває двері в квартиру. Дитина постійно присутня під час сварок та бійок, які мають місце між батьками. Часто батьки залишають дитину в квартирі однією і він серед ночі їх запитує. З червня 2025 року квартиру, у якій проживала сім`я відповідачів, здали іншим людям. Дитину забрала до себе тітка [PERSON] раніше здачі квартири іншим особам. Допитаний в судовому засідання 03 вересня 2025 року в якості свідка [PERSON] показав суду, що він проживає\~ в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] . По сусідству з ним проживала сім`я [PERSON] та [PERSON] , з малолітнім сином [PERSON] . Дитина постійно ходить по двору сама, брудна та голодна. Батько постійно кричать до дитини, не приділяють їй належної уваги. Майже кожен день сусіди викликають поліції до сім`ї відповідачів. Більше двох місяців як [PERSON] не проживає з батьками, які майже щодня вживають спиртні напої та вчиняють бійки між собою. Ренат інколи ночував у нього [PERSON] постійно знаходився на роботі а [PERSON] вдома. Інколи [PERSON] не впускає [PERSON] додому, через що останній вибиває двері в квартирі. Судове засідання 03 вересня 2025 року судом відкладено на 02 жовтня 2025 року для надання можливості відповідачу [PERSON] ознайомитися з матеріалами справи та звернутися правом на подачу відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні 02 жовтня 2025 року представник позивача підтримав позовну заяву та просив суд її задоволити з підстав, викладених у ній. Додатково пояснив суду, що відповідачі зловживають спиртними напоями, поводять себе агресивно, влаштовують бійки в присутності малолітньої дитини. 20 березня 2025 року адміністрація школи № 5 міста Біла Церква звернулася до служби у справах дітей з інформацією про те, що мати дитини [PERSON] поводила себе на території школи агресивно та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дитина зателефонувала тітці та попросила останню про захист та не хотіла повертатися до батьків. Сусіди відповідачів щодня телефонувала до служби у справах дітей з проханням вжити заходів до батьків дитини, та постійних скандалів і бійок в квартирі на фоні вживання алкогольних напоїв. 25 березня 2025 року було видано прийнято рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від батьків. Служба намагалася працювати з сім`єю, проте батьки дитини не йшли на контакт, не змінювали поведінки, через що служба звернулася до суду з відповідним позовом. На комісію, на якій вирішувалося питання щодо надання висновку по суті спору запрошувалися батьки, проте вони не з`явилися.\~ Комісією було прийняте рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини, а 08 липня 2025 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини. В судовому засіданні 02 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що вона згідна з тим, що вона з чоловіком вела аморальний спосіб життя, не піклувалися дитиною, проте вона хоче, щоб дитина була з нею та батьком. Батько дитини на протязі місяця перебував в реабілітаційному центрі з приводу лікування алкогольної залежності, вона закінчує проходження три місячного терміну реабілітації в реабілітаційному центрі, у якому перебуває з 08 липня 2025 року. Її чоловік намагається орендувати квартиру, у якій вони з сином будуть проживати. Її чоловік працює\~ в державній установі та отримує 22 000,00 грн заробітної плати, вона на протязі семи років не може працевлаштуватися, але буде вживати заходів щодо працевлаштування. Квартира, у якій вони раніше проживали належить третій особі, яка з травня 2025 року взяла до себе її сина. Вона усвідомлює те, що алкогольна залежність є невиліковним та хронічним захворюванням і їй потрібно до року часу проходити реабілітацію, проте вона хоче проживати з чоловіком і дитиною і буде намагатися не вживати алкогольних напоїв. В судовому засіданні 02 жовтня 2025 року третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що вона не довіряє словам відповідачів щодо зміни поведінки та припинення вживання алкогольних напоїв. Її брат [PERSON] проходив місячну реабілітації від алкогольної залежності, проте 23 вересня перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Постійно вона відчуває від останнього запах алкоголю. Руслан пів року проживає з у неї в квартирі, проте не вміє користуватися грошовими коштами. Руслан не проводить час з дитиною, а просто після роботи весь час лежить на дивані. З 20 березня 2025 року [PERSON] , її племінник постійно проживає у неї в квартирі та вона ним опікується, купує йому одяг та шкільні приладдя. До 20 березня 2025 року вона постійно забирала до себе додому племінника на вихідні. Дитина не проситься проживати з батьками. [PERSON] проходить реабілітацію від алкогольної залежності, проте до поміщення в реабілітаційний центр вона щодо вживала спиртні напої, не приділяла увагу дитині. Вона хвилюється за те, що якщо дитина буде жити з батьками, то буде знову бачити батьків, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння, суперечки та бійки. Вона, як рідна тітка дитини, хоче, створити для хлопчика всі умови для нормального виховання та розвитку. Відповідач [PERSON] в судове засідання 02 жовтня 2025 року не з`явився, в раніше поданій до суду заяві, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] . 07 січня 2025 року [PERSON] третя особа у справі звернулася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради вжиття заходів до батьків малолітнього племінника [PERSON] так як останні зловживають алкоголем, не доглядають за дитиною, не лікують, не докормлюють. Останній часто не відвідує школу, перебуваючи з нею, дитина не хоче повертитися до мами, яка постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 13 лютого 2025 року Білоцерківський міський центр соціальних служб надав до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради акт оцінки потреб сім`ї [PERSON] , у якому за результатами оцінювання підтверджено факт наявності складних життєвих обставин, зумовлених поведінковими розладами батьків, пов`язаних із вживанням алкогольних напоїв. Наказом служби у справах дітей від 17 лютого 2025 року малолітнього [PERSON] взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах. 19 лютого 2025 року Білоцерківське районне управління поліції повідомило службу у справах дітей про те, що 08 лютого 2025 року [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , 7 років, пішла в гості до подруги, де вживала алкогольні напої в присутності сина. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 ч.1 КУпАП. Білоцерківським міським центром соціальних служб проведено оцінку рівня безпеки дитини, результати якої оформлено актом, згідно з яким 20 березня 2025 року [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю тітки [PERSON] , за письмовими заявою останніх від 20 березня 2025 року. Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради 20 березня 2025 року видано наказ про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] , строком на шість місяців. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 241 від 25 березня 2025 року негайно відібрано малолітнього [PERSON] у ого батьків [PERSON] та [PERSON] . Білоцерківською гімназією початковою школою № 5 надано характеристику на [PERSON] , згідно з якою мати відвідує батьківські збори, дитина у нові речі, має необхідне шкільне приладдя. Мати дитини цікавиться успіхами дитини, але не завжди реагує на зауваження та не приділяє належне виховання сину. Батьки учня були помічені у нетверезому стані при спілкуванні з класним керівником у листопаді та з ними проведено бесіду про шкідливі звички і виховання дитини. 09 червня 2025 року Білоцерківський міський центр соціальних служб інформував службу у справах дітей щодо перебування сім`ї [PERSON] у складних життєвих обставинах, зумовлених поведінковими розладами батьків, пов`язаних із вживанням алкогольних напоїв. Сім`ї рекомендовано послугу соціального супроводу, однак сім не співпрацює з центром, до управляння соціального захисту не зверталася. Дитина проживає у тітки [PERSON] . Батько дитини [PERSON] проживає з ними, однак участі у вихованні дитини не приймає. Мати [PERSON] декілька разів приходила провідати сина в стані сильного алкогольного сп`яніння, матеріальної допомоги не надавала, місце її перебування на сьогодні не відоме. Білоцерківським міськрайонним судом 18 жовтня 2023 року та 22 квітня 2024 року [PERSON] визнано винуватою у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 184 КУпАП, так як остання ухилялася від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду 01 квітня 2025 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні ст.ст. 185, 183, 178 КУпАП. Постановами Білоцерківського міськрайонного суду від 12 лютого 2024 року [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими за ст.ст. 173, 185 КУпАП. Представником третьої особи долучено до матеріалів справи фотографії, надані третьою особою у період часу 12 по 19 березня 2025 року, за якими у квартирі, в якій проживали відповідачі, зафіксовано безліч пустих пляшок з-під алкоголю. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 532 від 08 липня 2025 року складено висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав, яке є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно інформації ПП «Мій Вибір Життя» від 08 вересня 2025 року, [PERSON] з 07 липня 2025 року проходить стаціонарний курс реабілітації, у неї сформований стійкий потяг до вживання, ілюзія неможливості повноцінного життя без алкоголю та психоактивних речовин.\~ Остання має схильність, потребує довготривалого перебування в центрі реабілітації, частково визнає проблему залежності та має наміри дострокового завершення реабілітації. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не забезпечують за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до\~ внутрішнього світу сина, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд не приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] не визнала позовні вимоги та запевнила суд про те, що після проходження перебування в реабілітаційному центрі, буде проживати разом з дитиною, перестане вживати спиртні напої, працевлаштується та орендує квартиру, так як дитина проживає окремо від неї з 20 березня 2025 року, і вона за вказаний період часу не вжила жодних заходів до виправлення становища, покращення якості виховання та утримання своєї дитини. Суд враховує інформацію ПП «Мій Вибір Життя» від 08 вересня 2025 року з приводу часткового визнання залежності [PERSON] , схильність останньої до рецидивів та намірів дострокового завершення реабілітації. За таких обставин суд вважає, що лише заперечення відповідача [PERSON] щодо позовних вимог, без вжиття дієвих заходів щодо виправлення ситуації з неналежного виховання та утримання малолітнього сина, не може бути підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Тому, враховуючи як найкращі інтереси дитини, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. До такого висновку суд прийшов, врахувавши відсутність заперечень малолітнього [PERSON] щодо позбавлення його батьків батьківських прав та врахувавши висновок органу опіки та піклування про те, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини. \~ Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Окремо суд зазначає, що при виправленні ситуації, працевлаштування матері, досягнення нею стійкої ремісії щодо наявної у неї залежності, вона може звернутися до суду із позовною заявою щодо поновлення батьківських прав.\~ Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві, позовні вимоги визнав. Суд, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем [PERSON] так як вказане визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права та законні інтереси третіх осіб. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При вирішенні справи щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Приймаючи до уваги те, що судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд вважає за доцільне стягувати із відповідачів на аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів відповідачів, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття. Аліменти необхідно стягувати на рахунок дитини, відкритий в установі Ощадного банку України. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у справі суд виходить з наступного: Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ч.6 ст. 141 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ч.2 ст. 142 ЦПК України. Позивач у справі відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення на користь держави судових витрат по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн, з відповідача [PERSON] , та в сумі 1 211,20 грн з відповідача [PERSON] у зв`язку з тим, що він до початку судового розгляду справи звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved