Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 13.05.2024 [PERSON] через представника адвоката Корчагіна С.В. звернулася до суду із позовом до ТОВ «Вовкрум» (третя особа АТ «Акціонерний банк «РадаБанк») про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та усунення перешкод в користуванні майном. В обґрунтування позову вказала, що 01.02.2022 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] придбала у [PERSON] нежиле приміщення № 201 за адресою: [ADDRESS] (далі нежитлове приміщення № 201). У подальшому з`ясувалося, що власником цього нерухомого майна вважають себе також інші особи, які зареєстрували майнові права, хоча не мали на це права, та натепер заважають позивачці користуватися ним. 01.03.2005 між [PERSON] (продавець за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.02.2022) і Товариством з обмеженою відповідальністю проектно-будівельною фірмою «Домобуд» (далі - ТОВ ПБФ «Домобуд») укладено договір про дольову участь у будівництві приміщення комерційного призначення в житловому будинку по [ADDRESS] . Між сторонами 22.04.2010 підписано акт приминання-передачі нежитлового приміщення. 15.06.2010 КП «Дніпропетровське МБТІ» виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2010 по справі № 2-11063/10 за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення № 201, на підставі якого 03.09.2010 [PERSON] зареєструвала на нього право власності у КП «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради за діючим на той час законодавством. В подальшому перенесено запис про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна 03.11.2015. На підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2022 право власності на нежитлове приміщення № 201 перейшло до позивачки. Будь-яких заборон на це майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під час укладання правочину не було. Упродовж усього часу володіння нежитловим приміщенням № 201 до позивачки ніхто не пред`являв вимог стосовно нежитлового приміщення № 201. 20.09.2010 Господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б3/160-10 про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 ліквідовано боржника. 06.03.2015 на відкритих торгах ТБ «Придністров`є» реалізовано об`єкти нерухомого майна, які нібито належали банкруту, у тому числі два нежитлових приміщення: нежитлове приміщення № 102, загальна площа 88, 6 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення № 103, загальна площа 105, 5 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Тобто, у 2015 році ТОВ ПБФ «Домрбуд» уклав договір відносно майна, яке йому не належало, а вже з 2010 року належало на праві власності іншій особі [PERSON] . Стосовно нежитлового приміщення № 102, то 13.03.2015 проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «ФОКС-ЛАЙФ» на нежитлове приміщення № 102 за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство № 386 від 13.03.2015. 22.06.2015 на підставі договору купівлі-продажу об`єкт відчужено на користь [PERSON] . 04.08.2022 на підставі договору купівлі-продажу об`єкт відчужено на користь [PERSON] 16.09.2022 на підставі договору купівлі-продажу об`єкт відчужено на користь ТОВ «Вовкрум». Стосовно нежитлового приміщення № 103, 13.03.2015 проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення № 103 за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство № 383 від 13.03.2015. 09.09.2022 року на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна право власності на об`єкт набуло ТОВ «Вовкрум». Обидва нежитлові приміщення № 102 і № 103 з вересня 2022 року перебували у власності ТОВ «Вовкрум», яке об`єднало їх в одне нежитлове № 102 та зареєструвало право власності 26.04.2023. Однак, фактично нежитлове приміщення № 102 (його частина, яка раніше була нежитловим приміщенням № 103) «накладається» на нежитлове приміщення № 201, що належить позивачці, яка на законних підставах набула на нього право власності. З огляду на те, що відповідач вважає це майно своїм, він вчиняє перешкоди у користування спірним майном позивачці. Ефективним способом захисту прав позивача є витребування майна із чужого незаконного володіння. У планах будинку [ADDRESS] у БТІ станом на 2009 рік відсутня нумерація приміщень, під якою ці приміщення були виставлені на відкриті торги в межах справи про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд». Згідно із Планом будинку, наявним в матеріалах справи КП «Дніпропетровське МБТІ» станом на 01.06.2009 на цокольному поверсі розміщували приміщення з номерами 200 203. Приміщення № 102 та № 103, які нібито належать відповідачеві - відсутні. Стосовно іншої половини нежитлового приміщення № 102 також існував спір з особою, яка вважає себе власником нежитлового приміщення, що має насправді № [NUMBER] , право власності на яке було визнано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2009 по справі № 2- 9757/09. Та саме на приміщення з такими номерами учасники договорів набули право власності, як і [PERSON] у 2009 2010 роках. Про те, що це одні і ті самі приміщення, на які згодом зареєстрував право власності відповідач, свідчить і те, що ці приміщення «накладаються» одне на одного при порівнянні їх технічних паспортів. Відповідно до Експлікації групи нежитлових приміщень № 102 та Журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень громадського чи виробничого будинку (нежитлове приміщення № 201). В обох нежитлових приміщеннях повністю співпадає розташування та площа наступних приміщень: Нежитлове приміщення № 102 Нежитлове приміщення № 201 10 приміщення 7,9 кв.м 2 прим.охорон 7,9 кв.м 14 приміщення 5,1 кв.м 7 коридор 5,1 кв.м 17 приміщення 25, 5 кв.м 10 кабінет 25,5 кв.м Також візуально на планах приміщень приміщення № 201 «накладається» на частину нежитлового приміщення № 102 (праворуч). Однак, право власності на нежитлове приміщення [PERSON] (особа, що продала нежитлове приміщення позивачці) набула та зареєструвала до того, як це ж приміщення було реалізовано на торгах нібито як майно банкрута ТОВ ПБФ «Домобуд». Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації». Оскільки право власності за [PERSON] на спірне приміщення було зареєстроване 03.09.2010, це майно не могло бути виставлене на торги як майно ТОВ ПБФ «Домобуд» 06.03.2015. З огляду на те, що [PERSON] набула права власності на нежитлове приміщення на підставі судового рішення, яке не було скасоване, то це майно не може бути витребувано у позивачки, яка в подальшому придбала його за договором купівлі-продажу. У постанові від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на сформовану сталу правову позицію, згідно з якою, якщо є нескасоване рішення суду, на підставі якого особа набула право власності на майно, то відсутні правові підстави для його витребування відповідно до статті 388 ЦК України у добросовісного набувача, оскільки за таких обставин добросовісний набувач придбав це майно в особи, яка мала право його відчужувати. Позбавлення відповідача власності, набутої за договором, укладеним з особою, якою майно набуто на підставі судового рішення, є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та втручанням держави у право власника на мирне володіння його майном (постанови від 27.11.2019 у справі № 495/9786/16 (провадження № 61-27034св18), від 17.03.2020 у справі № 495/9473/16-ц (провадження № 61-32849цс18), від 06.04.2020 у справі № 495/9474/16-ц (провадження № 61-35287св18), від 08.04.2020 у справі № 495/9449/16-ц (провадження № 61-13976св19). Тобто, нежитлове приміщення № 201, яке належить позивачу, не може бути витребуване у неї, адже попередній власник цього майна набув права власності за судовим рішенням, що не було скасовано. Відповідач ніколи не набував його на законних підставах право власності на це ж нежитлове приміщення, тому таке майно підлягає витребуванню на користь позивача. ТОВ ПБФ «Домобуд» не мало права реалізовувати на торгах спірне майно, оскільки не було його власником. Посилаючись правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 року у справі № 206/4841/20 (щодо перевірки добросовісність набувача після придбання майна на торгах) та інші, уважав, що хоч відповідач і може вважатись володільцем нежитлового приміщення № 102 (частини, що раніше була окремим об`єктом, відчуженим на відкритих торгах в рамках справи про банкрутство), але право володіння разом із правами користування та розпорядження надалі як і раніш належать тільки позивачу. Тобто відповідач не має права ані розпорядження, ані користування спірним об`єктом нерухомого майна. Тому майно має бути витребуване на підставі ст. 387 ЦК України, що є ефективним способом захисту права власника Відповідач придбав два нежитлових приміщення № 102 та № 103, які в подальшому були об`єднані в одне нежитлове приміщення № 102, якому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно присвоєно новий номер об`єкту нерухомого майна - 2727497912020. Об`єкт нерухомого майна 596005812101 (нежитлове приміщення № 102 загальною площею 88, 6 кв.м.) та об`єкт нерухомого майна 595820012101 (нежитлове приміщення № 103 загальною площею 105, 5 кв.м.) згідно інформаційної довідки закриті 26.04.2023. З огляду на те, що нежитлове приміщення, яке належить позивачу, «входить у склад» нежитлового приміщення № 102 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2727497912020) разом з іншим нежитловим приміщенням, на яке позивач не має права власності, то позивач просить суд витребувати на його користь лише частково нежитлове приміщення та скасувати державну реєстрацію відповідача лише відносно частини нежитлового приміщення, що співпадає з нежитловим приміщенням позивача. Також позивач просить вирішити питання про усунення перешкод у користуванні неї майном. Спірне приміщення позивач планувала використовувати для розміщення клініки стоматології. Під час перебування на об`єкті, з`ясувалось, що приміщення закрите та перебуває під охороною. На місце прибув чоловік, який представився власником приміщення. В подальшому було встановлено, що він є директором ТОВ «Вовкрум». Відповідач вважає себе власником приміщення, яке вона придбала за вказаним вище договором купівлі-продажу, та він перешкоджає їй потрапити у придбане нею приміщення та користуватись ним. Коли позивачка приходить до спірного об`єкту, відразу на виклик охорони приїжджає відповідач, який стверджує, що приміщення належить йому, перешкоджає позивачці потрапити всередину. Відповідачем встановлені решітчасті загородження, які не дають позивачу змоги потрапити у приміщення. Позивач по справі під час придбання нежитлового приміщення № 201 отримала кредит на придбання даного приміщення. З метою забезпечення виконання нею умов кредитного договору укладено іпотечний договір № 113622/ФКР/16- І-1/02-1 від 01.02.2022 року з АТ «Акціонерний банк «Радабанк», що підтверджується державною реєстрацією іпотеки (номер запису про іпотеку 46454398). На підставі викладеного, просив: витребувати у ТОВ «Вовкрум» на користь [PERSON] нерухоме майно - нежитлове приміщення № 102 загальною площею 194, 1 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ 2727497912020) частково, а саме: №9 приміщення-5,0 кв.м., №10 приміщення-7,9 кв.м., №11 приміщення-9,0 кв.м., №12 приміщення-5,5 кв.м., №13 приміщення-17,4 кв.м., №14 приміщення-5,1 кв.м., №15 приміщення-27,2 кв.м., №16 приміщення-2,9 кв.м., №17 приміщення-25,50 кв.м., які раніше були нежитловим приміщенням № 103, розташованим за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ 595820012101), яке фактично є нежитловим приміщенням № 201, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ 765470412101); скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» припиненням такого речового права та із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на: нежитлове приміщення № 102, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2727497912020; усунути перешкоди в користуванні [PERSON] нежитловим приміщенням № 201, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке фактично співпадає з нежитловим приміщенням № 102 загальною площею 194, 1 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] в частині: №9 приміщення-5,0 кв.м., №10 приміщення-7,9 кв.м., №11 приміщення-9,0 кв.м., №12 приміщення-5,5 кв.м., №13 приміщення-17,4 кв.м., №14 приміщення-5,1 кв.м., №15 приміщення-27,2 кв.м., №16 приміщення-2,9 кв.м., №17 приміщення-25,50 кв.м. (які раніше були нежитловим приміщенням № 103) шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» зняти решітчасті загородження, встановлені на нежитловому приміщенні № 201, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; передати їй ключі від нежитловому приміщенні № 201, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також розірвати договори з надання послуг з охорони нежитлового приміщення № 102, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач правом на надання відзиву не скористався. Інші заяви учасників процесу з процесуальних питань. 12.08.2025 представник відповідача адвокат Лебідь О.Р. надав пояснення на позовну заяву (а.с. 51 66 т. 2), у яких вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає. Щодо законності набуття ТОВ «Вовкрум» права власності на нежитлові приміщення №№ 101, 102 i 103 в будинку [ADDRESS] , то у березні 2015 року на електронній торгівельній площадці ТБ «Придніпров`є» (організатор аукціону) проведено відкриті торги (аукціон) з продажу майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельної фірми «Домобуд» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чабана Ярослава Ігоровича, який діяв на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 у справі №Б3/160-10. Так, згідно протоколу №03061-Лот 1 від 06.03.2015 проведено відкриті торги з продажу ЛОТ №1: нежитлове приміщення № 101 загальною площею 118,0 кв.м.; кількість приміщень чотири: приміщення №1-14,9 м.2, приміщення №2 27,3 м.2, приміщення №3-40,4 м2, приміщення №4 35,4 м.2 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу №03061-Лот 1 від 06.03.2015 переможцем аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокс-Лайф» (код ЄДРПОУ - 39279925), яким запропоновано найбільшу суму 23 836,00 грн. На підставі проведеного аукціону між ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражним керуючим Чабаном Я.І. та ТОВ «Фокс-Лайф» укладений договір купівлі-продажу від 06.03.2015. 10.03.2015 сторонами підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно. 13.03.2015 приватним нотаріусом Ярмолюк М.М. видане свідоцтво про право власності та проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фокс-Лайф» на об`єкт нежитлового приміщення №101 за адресою: [ADDRESS] . Протоколом №03062-Лот 2 від 06.03.2015 проведено відкриті торги з продажу ЛОТ №2: нежитлове приміщення №102, загальна площа 88,6 м2; кількість приміщень вісім: №1 приміщення 3,2 м2., №2 приміщення 5,9 м.2, №3 приміщення 5,1 м.2, №4 приміщення 7,7 м.2, №5 приміщення 4,0 м.2, №6 приміщення 23,4 м.2, №7 приміщення 17,2 м.2, №8 приміщення 22,1 м.2 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу №03062- Лот 2 від 06.03.2015 переможцем аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокс-Лайф» (код ЄДРПОУ - 39279925), яким запропоновано найбільшу суму 18 115,20 грн. На підставі проведеного аукціону між ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражним керуючим Чабаном Я.І. та ТОВ «Фокс-Лайф» укладений договір купівлі-продажу від 06.03.2015. 10.03.2015 сторонами підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно. 13.03.2015 приватним нотаріусом Ярмолюк М.М. видане свідоцтво про право власності та проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фокс-Лайф» на об`єкт нежитлового приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] . В подальшому приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] було продано ТОВ «Фокс-Лайф» третім особам. Протоколом №03063-Лот 3 від 06.03.2015 проведено відкриті торги з продажу ЛОТ №3: нежитлове приміщення №103, загальна площа 105,5 м2; кількість приміщень дев`ять: №1 приміщення 5,0 м2., №2 приміщення 7,9 м.2, №3 приміщення 9,0 м.2, №4 приміщення 5,5 м.2, №5 приміщення 17,4 м.2, №6 приміщення 5,1 м.2, №7 приміщення 27,2 м.2, №8 приміщення 2,9 м.2, №9 приміщення -25,50 м2. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу №03063- Лот 3 від 06.03.2015 переможцем аукціону визнано [PERSON] , якою запропоновано найбільшу суму 21460,80 грн. На підставі проведеного аукціону між ліквідатором ТОВ ПБФ «ДОМОБУД» арбітражним керуючим Чабаном Я.І. та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу від 06.03.2015. 10.03.2015 сторонами підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно. 13.03.2015 приватним нотаріусом Ярмолюк М.М. видане свідоцтво про право власності та проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нежитлового приміщення №103 за адресою: [ADDRESS] . Результати проведеного аукціону в судовому порядку оскаржені не були, недійсними в ньому не визнавались. З огляду на той факт, що ліквідатор банкрута підписав зі своєї сторони документи, що зумовили перехід права власності переможцям аукціону, висновується, що оплата цими особами за укладеними договорами купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна проведена в повному обсязі. З наведеного вбачається, що ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» в межах наданих йому законодавством повноважень, у законний спосіб сформовано ліквідаційну масу банкрута, до якої увійшли вказані вище нежитлові приміщення у зазначеному складі та визначеному місці розташуванні, та які були в подальшому реалізовані під час відкритих торгів з продажу майна банкрута ТОВ ПБФ «Домобуд». В подальшому, протоколом установчих зборів засновників ТОВ «Вовкрум» (код ЄДРПОУ 44670832) від 09.09.2022 за участю [PERSON] і ТОВ «Фокс-Лайф» прийняте рішення про створення ТОВ «Вовкрум». Пунктом 3 протоколу установчих зборів ТОВ «Вовкрум» від 09.09.2022 вирішене питання утворення статутного капіталу Товариства за рахунок нерухомого майна, яке належить [PERSON] та ТОВ «Фокс-Лайф» на підставі права приватної власності, а саме: нежитлові приміщення. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 595928412101 та 5958820012101,об`єкт нерухомого майна: майно, що належить ТОВ «Фокслайф»: реєстраційний номер ОНМ: 595928412101; об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, нежитлове приміщення; опис об`єкта: в нежитловій будівлі нежитлові приміщення поз. 101, загальною площею 118 кв.м., адреса: [ADDRESS] . Майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер ОНМ: 595820012101; Об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, нежитлове приміщення; опис об`єкта: в нежитловій будівлі нежитлові приміщення поз. 103, загальною площею 105,5 кв.м., Адреса: [ADDRESS] . 16.09.2022 між [PERSON] та ТОВ «Вовкрум» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня ТОВ «Вовкрум» проведено дії з реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлового приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2023 приватним нотаріусом Лозенко В.В. проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі Витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ серія та номер ДП101230314472 про реєстрацію права власності за ТОВ «Вовкрум» об`єктного комплексу приміщень 102 та 103 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2727497912020, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта загальна площа 194,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Отже, ТОВ «ВОВКРУМ» на законних підставах набуло права власності, зокрема, на об`єктний комплекс приміщень 102 та 103 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2727497912020, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта загальна площа 194,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Вважав недоведеними посилання [PERSON] на те, що приміщення № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що належить ТОВ «ВОВКРУМ» та приміщення №201 за тією же адресою, але в іншій секції, що належить позивачці, є одним і тим самим приміщенням є неспроможними, оскільки до цього часу будь-яких рішень про введення об`єкту нерухомості в експлуатацію за адресою [ADDRESS] не приймалось. КП «Дніпропетровське МБТІ» під час виготовлення на замовлення [PERSON] технічного паспорту від 15.06.2010 на приміщення №201 за адресою: [ADDRESS] не мало правових підстав для визначення місця розташування цього приміщення. В той же час, під час встановлення об`єктів, які входять до ліквідаційної маси банкрута ліквідатор Чабан Я.І. такі повноваження щодо приміщень №№ 101, 102, 103 мав. Звернув увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21) (предметом перегляду якої були вимоги про визнання недійсними результатів аукціону, протоколу, акта, договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та здійснення державної реєстрації щодо права власності на спірну квартиру). Та зазначив, що за вищенаведеними висновками Великої Палати Верховного Суду, від недобросовісного набувача майно може бути витребувано у всіх випадках, однак від добросовісного - лише після перевірки добросовісності / недобросовісності, що є суттєвим для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено Чабана Ярослава Ігоровича. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження звіту ліквідатора, закриття провадження у справі про банкрутство від 19.03.2024 по справі № Б3/160-10, зокрема, затверджений ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «ДОМОБУД»; ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю проектнобудівельна фірма «ДОМОБУД»; провадження у справі №Б3/160-10 закрито. Згідно відомостей вищевказаної Ухвали «…відповідно до звіту арбітражного керуючого Чабана Я.І. станом на серпень 2017 було реалізовано наступне нерухоме майно: …06.03.2015 на відкритих торгах ТБ «Придніпров`є» було реалізовано: - нежитлове приміщення №101, загальна площа 118,0 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення №102, загальна площа 88,6 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення №103, загальна площа 105,5 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] …» Водночас, згідно відомостей відкритих джерел інформації, станом на 06.03.2015 керівником та кінцевим бенефіціарним власником переможця зазначених вище аукціонів за лотами №1, 3 ТОВ «Фокс-Лайф» є [PERSON] . Відомості щодо участі у зазначеному Товаристві ані станом на дату аукціону ані в подальшому [PERSON] відсутні. Також, матеріали судової справи не містять відомостей щодо пов`язаності ліквідатора банкрута з іншим переможцем аукціону з продажу майна за лотом №2 - [PERSON] . Не надано стороною позивача також відомостей щодо участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в діяльності інших юридичних осіб. Доказів того, що ТОВ «Фокс-Лайф» та [PERSON] знали чи могли знати про порушення порядку реалізації майна або знали чи могли знати про набуття продавцем майна нібито всупереч закону, зокрема, були пов`язаною із продавцем особою, Позивачем на розгляд суду не надано. Як визначено у п. 5.56. наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду воля власника формується її представником - арбітражним керуючим. Тому добросовісний набувач, який відплатно придбав майно у такій процедурі, не може бути позбавлений цього майна за критерієм вибуття цього майна з володіння за волею чи поза волею боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом про банкрутство» арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.. В свою чергу, матеріали справи не містять відомостей про те, що арбітражний керуючий (ліквідатор) був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення під час ліквідаційної процедури ТОВ ПБФ «Домобуд», або наявне кримінальне провадження стосовно арбітражного керуючого. Арбітражний керуючий (ліквідатор) ТОВ ПБФ «Домобуд» не є учасником даної справи, адже відповідних клопотань про його залучення Позивач не надавав, із клопотаннями про витребування доказів у вказаних вище осіб не звертався. У п.5.59. постанови Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що метою реалізації майна на прилюдних торгах є продаж майна за найвищою ціною внаслідок конкуренції покупців; для успішної конкуренції покупців необхідно, щоб добросовісні покупці були впевнені в тому, що в разі перемоги на прилюдних торгах вони отримають майно вільним від обтяжень і вимог інших осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, пункт 7.6). Тому в разі якщо право власності належало не боржнику, а іншій особі, це не може бути протиставлене покупцю (навіть якщо майно вибуло з володіння такої особи поза її волею), але лише за умови добросовісності покупця. Позивачем не надано документів щодо проведення торгів, їх учасників, укладення за їх наслідками договорів купівліпродажу, інших матеріалів господарської справи про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд», які підтверджують пов`язаність банкрута, ліквідатора, покупців нерухомого майна на аукціонах, учасників господарських товариств та безпосередньо ТОВ «Вовкрум», станом на дату проведення торгів, один з одним. З урахуванням такої правової конструкції, що покупцю не може бути протиставлене те, що право власності належало не боржнику, а іншій особі (навіть якщо майно вибуло з володіння власника поза його волею) і лише за умови добросовісності покупця, то [PERSON] не доведено у межах даної справи того, що торги були проведені незаконно, із порушенням порядку, а як переможці аукціону, так і відповідач в цій справі ТОВ «Вовкрум» є недобросовісними. [PERSON] не обґрунтовано і не доведено належними доказами факт недобросовісності кінцевого набувача спірного майна - ТОВ «Вовкрум». ТОВ «Фокс-Лайф» і [PERSON] , а в подальшому ТОВ «Вовкрум» є добросовісними набувачами спірного нерухомого майна, оскільки вони не знали і не могли знати, що придбали майно в процедурі банкрутства ТОВ ПБФ «Домобуд», яке начеб то не мало права це майно відчужувати. Тому доводи позивача про те, що майно може бути витребуване у кінцевого власника на підставі статей 387, 388 ЦК України не відповідають позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022р. № 908/976/19 та знівельовують необхідність перевірки набувача на предмет його добросовісності/недобросовісності з метою дотримання вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції стосовно того, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Також представник\~відповідача надав\~заяву про\~застосування строків\~позовної давності (а.с. 135-143 т. 2), у якій вказав, що з ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження звіту ліквідатора, закриття провадження у справі про банкрутство від 19.03.2024 по справі № Б3/160-10 видно, що відповідно до звіту арбітражного керуючого Чабана Я.І. станом на серпень 2017 року реалізовано 06.03.2015 на відкритих торгах ТБ «Придніпров`є» нежитлове приміщення №101 за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення №103 за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, аналізом з Єдиного державного реєстру судових рішень судових рішень по справі № Б3/160-10 про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд» встановлено, що донька третьої особи - [PERSON] [PERSON] зверталась до господарського суду, в провадженні якого перебувала вказана справа про банкрутство із клопотанням від 29.08.2013 в якому просила заборонити проведення аукціону з продажу майна, що належить банкруту ТОВ ПБФ «Домобуд», в частині продажу автогаражного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складовою частиною якого є належний їй на праві власності гаражний бокс загальною площею 20,0 м.кв.; зобов`язати ліквідатора виключити з ліквідаційної маси банкрута ТОВ ПБФ «Домобуд» нерухоме майно, а саме, автогаражний комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] , складовою частиною якого є належний [PERSON] на праві власності гаражний бокс загальною площею 20,0 м.кв., як таке, що не є власністю банкрута. В подальшому, 02.10.2013 [PERSON] надала до господарського суду скаргу на дії ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабан Я.І. в якій просила Визнати незаконними дії ліквідатора щодо віднесення до ліквідаційної маси ТОВ ПБФ «Домобуд» майнових активів, належних на праві власності [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2013 у задоволенні клопотання та скарги на дії ліквідатора Клешні О.В. відмовлено. Копія судового рішення опублікована у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, [PERSON] щонайменше з 2013 була обізнана про наявність судового провадження щодо банкрутства ТОВ ПБФ «Домобуд» (справа № Б3/160-10), здійснення ліквідатором банкрута заходів з формування ліквідаційної маси банкрута та реалізації належного йому майна. [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами, а саме, донькою та матір`ю, тобто пов`язаними особами. Вказане дає підстави однозначно стверджувати про обізнаність останньої про вказані абзацом вище обставини. Додатковим підтвердженням такого твердження слугують також відомості телевізійного сюжету (розташований в мережі Інтернет за посиланням: https://youtu.be/T6do-08u_ig?si=v6Pcy0UXGW-8tx-a), у якому [PERSON] повідомляє громадськості від імені власника нежитлового приміщення № 201, розташованого за адресою: [ADDRESS] , - своєї матері [PERSON] про виникнення у 2018 спору щодо речових прав на нерухоме майно, а саме: нежитлових приміщень №№102 та 103, загальною площею 88,6 кв.м і 105,5 кв.м, відповідно, розташованих за адресою: [ADDRESS] , що станом на зараз належать відповідачу, які, як вважала [PERSON] , є належним їй нежитловим приміщенням № 201, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Наслідком пред`явлення віндикаційного позову зі спливом строків позовної давності є відмова в позові. Строк позовної давності за позовними вимога про витребування від ТОВ «Вовкрум» об`єктного комплексу приміщень 102 та 103 розпочав свій перебіг з 13.03.2015 (здійснення переможцями проведених ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» аукціонів з продажу майна банкрута державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно) та закінчився 13.03.2018, тобто станом на травень 2024 (дату подання позову [PERSON] ) є пропущеним, а укладання 01.02.2022 між [PERSON] та позивачем договору купівлі-продажу нерухомого майна від № 505 його не поновлює. 13.08.2025\~представник позивача\~ адвокат\~Корчагін С.В.\~надав додаткові\~пояснення (а.с. 129 133 т. 2), у яких вказав, що відповідач стверджує, що в березні 2015 року на аукціоні придбане спірне приміщення, яке в подальшому передано у власність відповідача. Результати аукціону на сьогодні не оскаржені. Вказане не відповідає дійсності та суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. 01.03.2005 між [PERSON] і ТОВ ПБФ «Домобуд» укладено договір про дольову участь у будівництві приміщення комерційного призначення в житловому будинку по [ADDRESS] . Між сторонами 22.04.2010 підписано Акт приминання-передачі нежитлового приміщення. 15.06.2010 КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт нежитлового приміщення [ADDRESS] . 18.06.2010 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-11063/10 за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення № 201. 03.09.2010 на підставі рішення суду [PERSON] зареєструвала право власності на нежитлове приміщення № 201 в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Тобто, на момент реалізації спірного приміщення на аукціоні начебто як майна банкрута ТОВ ПБФ «Домобуд», це майно не належало банкруту. Таким чином, арбітражний керуючий продав чуже майно. Він мав би перевірити реєстр судових рішень щодо судових спорів за участю банкрута та встановити, що існують чисельні судові спори щодо приміщень за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2009 по справі № 2-9757/09 за фізичною особою визнано право власності на нежитлове приміщення № 202 у житловому будинку літ. А-11, 12 по [ADDRESS] , без додаткового акту введення в експлуатацію. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.02.2021 відмовлено ТОВ ПБФ «Домобуд» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вказане рішення, оскільки 29.09.2009 ТОВ ПБФ «Домобуд» подано заяву про відсутність заперечень проти задоволення вказаного позову та розгляд справи без участі відповідача. Аналогічна заява з боку відповідача була подана і у справі за позовом [PERSON] , про що зазначено у судовому рішенні, долученому до позовної заяви у цій справі. Тобто, банкрут ТОВ ПБФ «Домобуд» був обізнаний про те, що нежитлові приміщення за вказаною адресою на підставі судових рішень перейшли у власність фізичних осіб. Таким чином, на момент продажу спірних приміщень за вказаною адресою у 2015 році ці приміщення не були у власності банкрута та відповідно незаконно були включені до ліквідаційної маси. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2022 по справі № 908/976/19, на яку також посилається у поясненнях відповідач, зробила наступні висновки: «5.69. Таким чином, у контексті виключної правової проблеми, вказаної Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що: продаж майна боржника під час процедури банкрутства не є продажем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, порядок виконання яких визначається Законом України «Про виконавче провадження». Водночас за ознакою наявності (відсутності) волі боржника як власника майна у процедурі банкрутства такий продаж подібний до інших процедур відчуження майна особи з обмеженою правосуб`єктністю; - для витребування майна від набувача не потрібно визнавати недійсним аукціон з продажу майна боржника в процедурі банкрутства, у тому числі в разі якщо перший з договорів, предметом яких було відчуження спірного майна до набуття боржником відповідного права власності на нього, визнано недійсним». В подальшому Верховний Суд неодноразово відмовляв у задоволенні позову саме з підстав неефективності обраного способу захисту прав, а саме, шляхом оскарження торгів. Так, наприклад, Верховний Суд у Постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 202/841/18 (провадження № 61-6434св21) Верховний Суд погодився з доводами позивача про незаконність електронних торгів, у результаті проведення яких реалізовано майно, яке не належало боржнику, тобто встановив порушення прав особи, втім відмовив у задоволенні вимог про визнання недійсними електронних торгів, протоколу та акта проведення електронних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з торгів з підстав обрання позивачем неправомірних та неефективних способів захисту, які не відповідають правовій природі відносин, що виникли у позивача з останнім набувачем спірної квартири». З наведеного вбачається, що суд погодився, що реалізація на торгах майна, яке не належить боржнику (банкруту), є порушенням порядку проведення торгів. Однак, такий спосіб захисту прав не є ефективним. У зв`язку з чим вимоги про визнання недійсним аукціону не заявлялись. В межах справи про банкрутство були спори щодо дій ліквідатора щодо аукціонів, що проводились ним в межах справи про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд». Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2017 по справі № Б3/160-10 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна ТОВ ПБФ «Домобуд» від 06.03.2015 щодо лоту № 4, оскільки судом встановлено порушення вимог ст. ст. 43, 44, 57 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 частково задоволено скаргу ПАТ «Комерційний банк «Земельний капітал» на дії ліквідатора та зобов`язано повернути до складу ліквідаційної маси кошти, розподілені від реалізації незаставного майна. Вказане свідчить про те, що ліквідатором неодноразово порушувались вимоги законодавства про банкрутства під час проведення аукціонів, не належним чином виконувались покладені на нього законодавством про банкрутство обов`язки. Факт накладення обох приміщень, які хоча мають різні адреси і параметри, фактично є одним і тим самим приміщенням, підтверджений судовою експертизою у даній справі (а.с. 184 199 т. 1). «Подвійна» державна реєстрація права власності на один об`єкт нерухомого майна створює перешкоди у користуванні, що вже вбачається з того, що позивачка не може користуватись придбаним майном через те, що там здійснюється охорона приміщення за заявою відповідача, який вважає себе власником. Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 по справі № 910/3419/22 зробив висновок, що «подвійна реєстрація права власності на одне й те саме майно унеможливлює повноцінне володіння ним будь-якою особою. судове рішення у таких спорах обов`язково має призводити до закриття одного із розділів». Вважав, що у даному випадку не буде порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, адже право власності на нежитлове приміщення, що зареєстроване за позивачем, виникло раніше, ніж право власності, яке зареєстровано на цей самий об`єкт за відповідачем. Реалізація спірного об`єкта під іншою адресою на аукціоні 2015 року є незаконною, адже на той час приміщення вже було зареєстровано за іншою особою, а не за банкрутом. Крім того, якщо відповідач вважає, що внаслідок придбання ним права власності на спірне нерухоме майно та витребування цього майна за рішенням суду будуть порушені його права, він не позбавлений можливості звернутись до особи, яка відчужила йому спірний об`єкт, для компенсації збитків. Однак, існування одночасно двох реєстраційних номерів об`єктів нерухомого майна на фактично одне приміщення суперечить вимогам чинного законодавства та створює перешкоди у користуванні майном позивачу. Третя особа\~-\~ [PERSON] \~також надала\~23.06.2025\~пояснення (а.с. 119\~- 122 т. 2), у яких вказала, що позовні вимоги [PERSON] підтримує. Пояснила, що 01.03.2005 уклала з ТОВ ПБФ «Домобуд» договір №2 про дольову участь у будівництві приміщення комерційного призначення в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №24 від 01.03.2005, №25 від 02.03.2005, №28 від 03.03.2005 [PERSON] сплатила повну вартість приміщення комерційного призначення - 201437,93 грн. В свою чергу, ТОВ ПБФ «Домобуд», не виконала прийняті на себе обов`язки в повному обсязі . А саме, тільки 22.04.2010 за актом приймання-передачі нежитлового приміщення (офіс №2) дольщику в житловому будинку по [ADDRESS] а передало мені у власність нежитлове приміщення офіс 2 секція 3 загальною площею 106,63 кв.м. Згідно з актом приймання-передачі сторони засвідчили, що роботи виконані відповідно до проектно-кошторисної документації і в забудовника до дольщика фінансових претензій не має. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18.06.2010 у справі № 2-11063/10 (з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17.08.2010 про виправлення описки) за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності на підставі цих рішень проведена 03.09.2010. 01.02.2022 вона продала [PERSON] належне нежиле приміщення на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перфіловою О.А. При посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріусом перевірено предмет договору в державних реєстрах, будь-яких заборон на відчуження, обтяжень, або записів про інших власників не встановлено. З тих документів, які є у відповідача, якими він обґрунтовує свою присутність у зайнятому ним приміщенні, можна зробити висновок, що технічне обстеження приміщення здійснювалось без фізичної присутності техніка, який складав і підписував документи. Про це свідчать похибки у вимірах, і зазначення, що це приміщення перебуває у 4-й секції будинку. Фізично і по всім документам з моменту проектування будинку і до реєстрації у комунальному закладі БТІ, приміщення, яке продавалося [PERSON] , перебуває у з-й секції багатоповерхового будинку по [ADDRESS] . Ключі від приміщення весь період від прийняття у ТОВ ПБФ «Домобуд» за актом приймання-передачі і до його передачі [PERSON] перебували у неї, вона опікувалися приміщенням, ставила скло у вікна, за власні кошти і замовлялися у ТОВ «Стеклопласт», здійснювалося додаткове придбання і встановлення других дверей в приміщення, що має назву №2 приміщення охорони - 7,9 кв.м, декілька разів усувалися аварійні пошкодження протікання каналізації з верхніх поверхів. Майно за відповідачем зареєстроване пізніше та з іншим реєстраційним номером в державному реєстрі. Фактично навмисно здійснено здвоювання нумерації приміщення задля того, щоб здійснити наступний, як свідчать документи відповідача, ланцюг перепродажів. Той факт, що приміщення продавалось в межах процедури банкрутства, не може виправдати ці дії, оскільки приміщення було передано дольщику ще до початку процедури розпорядження майном. Набуття права власності і його реєстрація на той час єдиним органом державної реєстрації - КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» також відбулося до цієї події. Позивачка надала суду докази на підтвердження своїх вимог. Під час укладенні договору купівлі-продажу всі належні третій особі правовстановлюючі документи на момент продажу були передані позивачу і третій особі AT «Акціонерний банк «Радабанк», яка є кредитором. Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18.06.2010 у справі № 2-11063/10 підтверджують викладені обставини. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Рух справи. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.05.2024 позовна заява залишена без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків та 15.05.2024 недоліки позовної заяви усунуто (а.с. 99 102 т. 1). Ухвалою судді від 21.05.2024 справу прийнято до розгляду, призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази (а.с. 107 т. 1). Ухвалою судді від 23.07.2024 по справі призначено судова будівельно-технічна експертиза та провадження по справі було зупинено (а.с. 155 156 т. 1). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ «ВОВКРУМ» залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду від 23.07.2024 про призначення судової будівельно-технічної експертизи та про забезпечення доказів залишено без змін (а.с. 250 256 т. 1). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 справу № 201/5418/24 передано на розгляд судді Наумовій О.С. згідно розпорядження № 26 від 16.12.2024 (а.с. 10-11 т. 2). Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.01.2025 справу прийнято до провадження та відновлене провадження (а.с. 14 т. 2). Підготовче засідання у справі закрите 13.08.2025 і справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 123 т. 2). Представник позивача\~ адвокатка\~Будьонна К.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Лебідь О.П. у судовому засідання проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи буди неодноразово судом повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2010 по справі № 2-11063/10 (а.с. 17 19 т. 1), що 01.03.2005 між [PERSON] та ТОВ ПБФ «Домобуд» укладено договір № 2 про дольову участь у будівництві приміщення комерційного призначення в житловому будинку по [ADDRESS] , будівельною площею 106,63 кв.м. 22.04.2010 між цими ж сторонами підписаний акт приминання-передачі нежитлового приміщення. 15.06.2010 КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальна площа приміщення склала 107,0 кв.м. [PERSON] звернулася до суду із вимогами до ТОВ ПБФ «Домобуд» про визнання права власності. Вказаним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2010 по справі № 2-11063/10 за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення № 201 у цокольному поверсі житлового будинку (літ А-11,12/секція 3) по [ADDRESS] , загальна площа приміщення склала 107,0 кв.м. На підставі рішення суду 03.09.2010 [PERSON] зареєструвала за собою право власності на нежитлове приміщення № 201 у цокольному поверсі житлового будинку (літ А-11,12/секція 3) по [ADDRESS] , що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 21 т. 1). 03.11.2015 відомості про державну реєстрацію було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2015 (а.с. 22-23 т. 1). Як видно із наданого суду листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.06.2024 № 6522 щодо надання копій документів інвентаризаційної справи, то в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 містяться відомості, що реєстрація права власності КП «ДМБТІ» на нежитлове приміщення № 201 (цокольний поверх) за адресою: [ADDRESS] була проведена 03.09.2010 за [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2010 та Ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2010, за реєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 31403102. Нежитлові приміщення з № 102 та № 103 згідно інвентаризаційної справи на житловий будинок літ.А-11,12 за адресою [ADDRESS] не значаться, а відповідно і реєстрація права власності станом на 31.12.2012 на зазначені приміщення КП «ДМБТІ» ДМР не проводилась. Відносно надання інформації/копій документів, щодо нежитлових приміщень, які знаходяться на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-11,12 за вищезазначеною адресою надаємо з інвентаризаційної справи копію поверхового плану цокольного поверху на якому зазначено номери нежитлових приміщень тому просимо уточнити яку саме інформацію та копію документів необхідно надати суду з інвентаризаційних справ заведених на відповідні нежитлові приміщення, так як виготовити повні копії інвентаризаційних справ КП ДМБТІ ДМР не має технічної можливості (а.с. 131 т. 1). 01.02.2022\~ [PERSON] \~уклала нотаріально\~посвідчений договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~з [PERSON] ,\~на підставі\~якого [PERSON] \~придбала у\~ [PERSON] \~нежиле приміщення\~№ 201\~за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 24 26 т. 1). Того ж дня, а саме, 01.02.2022 [PERSON] передала в іпотеку АТ «Акціонерний Банк «РадаБанк» вказане приміщення у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 01.02.2022 № 113622/ФКР/16, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який містить інформацію про іпотечне обтяження, зареєстроване 01.02.2022 (а.с. 28 т. 1). З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2010 порушено провадження у справі № Б3/160-10 за заявою ЗАТ «Будіндустрія» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд» про визнання банкрутом. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура. У межах справи про банкрутство 02.10.2013 [PERSON] зверталася зі скаргою на дії ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабан Я.І., в якій просила суд: визнати незаконними дії ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабан Я.І. щодо віднесення до ліквідаційної маси ТОВ ПБФ «Домобуд» майнових активів, належних на праві власності [PERSON] , а саме, гаражного боксу № [NUMBER] загальною площею 20,0 м.кв. у складі об`єкту незавершеного будівництва за проектом автогаражний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати незаконними дії ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабан Я.І. щодо продажу 30.08.2013 на відкритих торгах (аукціоні) майнових активів, належних на праві власності [PERSON] , а саме гаражного боксу № [NUMBER] загальною площею 20,0 м.кв. у складі об`єкту незавершеного будівництва за проектом автогаражний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] . за неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого, передбачених нормами Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», застосувати до ліквідатора ТОВ ПБФ "Домобуд" арбітражного керуючого Чабан Я.І. наслідки, визначені ст. 3-1 цього Закону. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2013 відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання від 29.08.2013 та у задоволенні скарги на дії ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабана Я.І. від 02.10.2013. Ухвала мотивована тим, що [PERSON] у встановлений законодавством строк (ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») не звернулася до господарського суду із письмовою заявою з вимогами до боржника, отже не є кредитором ТОВ ПБФ «Домобуд» у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Також [PERSON] не надала належні докази набуття права власності на гаражний бокс № [NUMBER] . Стосовно клопотання [PERSON] про заборону проведення аукціону з продажу майна, що належить банкруту ТОВ ПБФ «Домобуд», в частині продажу автогаражного комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна,9Б, складовою частиною якого є належний на праві власності гаражний бокс № [NUMBER] , то аукціон з продажу майна банкрута відбувся 13.09.2013, суддя вийшов з відпустки 16.09.2013, отже розгляд клопотання в цій частині є недоцільним. З вищенаведеного, господарський суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в частині зобов`язання ліквідатора виключити з ліквідаційної маси банкрута - ТОВ ПБФ «Домобуд» нерухоме майно, а саме автогаражний комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] , складовою частиною якого є належний [PERSON] на праві власності гаражний бокс № [NUMBER] , як таке, що не є власністю банкрута та скарги в частині визнання незаконними дій ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» арбітражного керуючого Чабан Я.І. щодо віднесення до ліквідаційної маси ТОВ ПБФ «Домобуд» майнових активів, належних на праві власності [PERSON] , а саме, гаражного боксу № [NUMBER] загальною площею 20,0 м.кв. у складі об`єкту незавершеного будівництва за проектом автогаражний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не доказала документально, що у неї існує право власності на гаражний бокс № [NUMBER] . Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд». Ліквідовано юридичну особу - ТОВ ПБФ «Домобуд». З видно зі змісту ухвали, 27.05.2017 відбулось засідання комітету кредиторів з розгляду питання щодо виключення з ліквідаційної маси банкрута об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із його фактичною відсутністю. Зокрема, ліквідатор повідомив комітет кредиторів про те, що дане майно належить на праві власності ТОВ ПБФ «Домобуд» відповідно до відомостей з Державного реєстру правочинів (станом на 2013 рік), на підставі чого воно і було включено до складу ліквідаційної маси. Проте, під час виїзду на місцевість, здійсненого ліквідатором [PERSON] та представником голови комітету кредиторів адвокатом Венською О.О. за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що вказане домоволодіння за адресою: [ADDRESS] фактично відсутнє. Проте, замість нього на даній земельній ділянці знаходиться наступний об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва за проектом автогаражний кооператив, який має адресу: [ADDRESS] . Даний об`єкт нерухомого майна (автогаражний кооператив, який має адресу: [ADDRESS] ) увійшов до ліквідаційної маси та був реалізований на відкритих торгах. Таким чином, у травні 2017 року комітет кредиторів прийняв рішення про виключення об`єкту нерухомого майна (домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з земельною ділянкою 600 кв.м. площею, згідно рішення РВК від 22.11.1995 за №1691 (крім того самовільно зайнятої землі площею 162 кв.м., реєстраційний номер майна 1831908) з ліквідаційної маси банкрута через його фактичну відсутність. Позивачка вказує, що 06.03.2015 на відкритих торгах ТБ «Придністров`є» реалізовано об`єкти нерухомого майна, які нібито належали банкруту, у тому числі: два нежитлових приміщення № 102 та № 103, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Тобто, у 2015 році ТОВ ПБФ «Домобуд» уклав договір відносно майна, яке йому не належало, а вже з 2010 року належало на праві власності іншій особі [PERSON] . Стосовно нежитлових приміщень № №102, 103 судом також встановлено таке. Як видно з ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2023 у справі № 201/11737/23 (а.с. 74 81 т. 1) у провадженні СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.08.2023 за № 42023042020000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, розпочате за заявою потерпілої [PERSON] про вчинення шахрайських дій щодо заволодіння нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , площею 107,0 кв.м. вартістю 910720 грн., що більше ніж у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром. Під час розслідування допитана у якості потерпілої [PERSON] пояснила, що 01.02.2022 придбала приміщення за адресою [ADDRESS] , приміщення 201. 50% суми сплачено готівкою, інші 50% за рахунок іпотеки в «Рада Банк». У 2023 році виявила, що двері приміщення зачинені іншими особами, приміщення перебувало під охороною фірми «ГУАРД» на сигналізації. Невідомий чоловік на ім`я [PERSON] , заявив, що є власником всіх приміщень будинку на першому поверсі, показав документи про те, що приміщення об`єднане з іншим, на ньому вказана інша адреса. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником приміщення в будинку [ADDRESS] , приміщення 102 є ТОВ «Вовкрум». Керівником ТОВ «Вовкрум» є [PERSON] . Також допитана у якості свідків колишня власник нежитлового приміщення № 201 за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , яка пояснила, що 03.09.2010 зареєструвала право власності на зазначене приміщення у КП «Дніпропетровське МБТІ» на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2010. У 2018 році зверталася до органів поліції з приводу протиправних дій з її майном. Допитаний під час досудового розслідування у якості свідка директор ТОВ «Вовкрум» [PERSON] пояснив, що в березні 2015 року на електронній торгівельній площадці ТБ «Придніпров`є» (організатор аукціону) проведено відкриті торги (аукціон) з продажу майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельної фірми «Домобуд», в особі ліквідатора [PERSON] , що діяв на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 у справі №Б3/160-10. Згідно із протоколами від 06.03.2015 переможцем торгів стало ТОВ «Фокс-Лайф», яке запропонувало найбільші ціни за нежитлові приміщення №101, 102, 103 за адресою: [ADDRESS] . За результатами торгів між ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» [PERSON] і ТОВ «Фокс-Лайф» укладений договори купівлі-продажу приміщень від 06.03.2015, 10.03.2015 підписані Акти про передання права власності на куплене нерухоме майно, і 13.03.2015 приватним нотаріусом Ярмолюк М.М. видані Свідоцтва про право власності на ці об`єкти ТОВ «Фокс-Лайф». В подальшому приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] відчужене ТОВ «Фокс-Лайф» третім особам. 09.09.2022 створено ТОВ «Вовкрум», засновниками є [PERSON] , і ТОВ «Фокс-Лайф». Пунктом 3 протоколу установчих зборів ТОВ «Вовкрум» від 09.09.2022 вирішено я утворити статутний капітал за рахунок нерухомого майна, яке належить [PERSON] і ТОВ «Фокс-Лайф», а саме, вказаних нежитлових приміщень №№ 101, 102, 103 за адресою: [ADDRESS] . 16.09.2022 між [PERSON] і ТОВ «Вовкрум» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 102 за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня ТОВ «Вовкрум» зареєструвало право власності на приміщення №102 за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2023 приватним нотаріусом Лозенко В.В. здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі Витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ серія та номер ДП101230314472 про реєстрацію права власності за ТОВ «Вовкрум» об`єктного комплексу приміщень 102 та 103 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2727497912020, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта загальна площа 194,1 кв.м, за адресою [ADDRESS] . Проведеним оглядом місця події від 18.09.2023 встановлено, що за адресою [ADDRESS] на дверях приміщення, яке належить потерпілій, встановлені решітчасті загородження. За даними сайта DIM.RIA з продажу нерухомості 10.09.2023 на сайті розміщено декілька оголошень про продаж об`єкту нерухомості, що розташований за адресою [ADDRESS] , під різними номерами. Однак, зображення приміщення, дані технічної інвентаризації в оголошеннях, повністю співпадають із фотографіями приміщення, оглянутими протоколом огляду місця події від 18.09.2023 та даними технічного паспорта, виготовленого на замовлення колишньої власниці приміщення [PERSON] (нежитлове приміщення № 201 за адресою: [ADDRESS] ), виготовленого 15.06.2010 КП «Дніпропетровське МБТІ». Тобто, спірне приміщення № 201 (або 102) виставлене на продаж, що може свідчити про можливість відчуження об`єкта нерухомості. За даними\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно щодо нежитлового приміщення № 102: 13.03.2015 зареєстровано право власності за ТОВ «Фокс-Лайф» на нежитлове приміщення № 102 за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство № 386 від 13.03.2015 (а.с. 49 т. 1). 22.06.2015 зареєстровано права власності на об`єкт за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2015 (а.с. 48 т. 1). 04.08.2022 зареєстровано право власності на об`єкт за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2022 (а.с. 47 т. 1). 16.09.2022 зареєстровано право власності на об`єкт за ТОВ «Вовкрум» на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2022 (а.с. 46 т.1). За даними\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно щодо нежитлового приміщення № 103: 13.03.2015 зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення № 103 за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство № 383 від 13.03.2015 (а.с. 33 т. 1). Із наданих представником ТОВ «Вовкрум» відкритих відомостей щодо реєстраційних даних ТОВ «Вовкрум» видно, що товариство зареєстроване 09.09.2022 (а.с. 87 т. 2). 09.09.2022 зареєстровано право власності на об`єкт за ТОВ «Вовкрум» на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна (а.с. 32 т. 1). Отже, приміщення № 102 та № 103 перебувають у власності ТОВ «Вовкрум». При цьому, приміщення № 103 передане до статутного капіталу ТОВ «Вовкрум» у день його держаної реєстрації. З відкритих відомостей щодо реєстраційних даних по ТОВ «Вовкрум» видно, що ТОВ «Фокс-Лайф» є засновником/учасником ТОВ «Вовкрум» з розміром внеску в статутний фонд 97825,56 грн, часткою 67,99 %, [PERSON] також є засновником/учасником з розміром внеску до статутного фонду 46056,60 грн, з часткою 32,01 %. Кінцевими бенефіціарами є: [PERSON] (не прямий вирішальний вплив) з відсотком частки статутного капіталу 68, а також [PERSON] ( прямий вирішальний вплив) з відсотком частки у статутному капіталі 32 % (а.с. 88 т. 2). 26.04.2023 за ТОВ «Вовкрум» зареєстроване право власності на об`єднані два приміщення в одне нежитлове № 102 26.04.2023 (а.с. 32 т.1). У справі\~проведена будівельно-технічна\~експертиза щодо\~ідентифікації приміщень,\~що перебувають\~у власності\~позивачки [PERSON] \~і ТОВ\~«Вовкрум»,\~за результатами\~якої складений\~висновок експерта\~№ 1207/08-24\~від 10.10.2024 (а.с. 184 198 т. 1). Висновком експерта встановлено, що приміщення, які зазначені в Технічному паспорті групи приміщень (реєстраційний номер ТІ01:2520-1114-6320-4187, виготовлений 25.04.2023 (тобто, на замовлення\~ ТОВ\~«Вовкрум» -\~а.с.\~56\~ 67\~т.\~1)\~за номерами: № 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 в нежитловому приміщенні № 102 загальною площею 194, 1 кв.м., що розташоване нібито за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 2727497912020) (яке до 26.04.2023 згідно даних Державного реєстру речових прав складалось з двох окремих не- житлових приміщень: нежитлове приміщення 102 загальною площею 88, 6 кв.м. та нежитлове приміщення № 103 загальною площею 105 кв.м.) знаходяться в межах приміщень, які за-значені в Технічному паспорті на громадський будинок (реєстрований № 31403102, виготовлений 15.06.2010 (на замовлення\~ [PERSON] \~ а.с\~68\~ 73\~т.\~1) у нежитловому приміщенні № 201, загальною площею 107,0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 765470412101). Приміщення, які зазначені в Технічному паспорті групи приміщень (реєстраційний номер ТІ01:2520-1114-6320-4187, виготовлений 25.04.2023 (тобто, на замовлення ТОВ «Вовкрум») за номерами: № 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 нежитловому приміщенні № 102 загальною площею 194,1 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 2727497912020) (яке до 26.04.2023 згідно даних Державного реєстру речових прав складалось з двох окремих нежитлових приміщень: нежитлове приміщення 102 загальною площею 88, 6 кв.м. та нежитлове приміщення № 103 загальною площею 105 кв.м.) входять в склад приміщень, які зазначені в Технічному паспорті на громадський будинок (реєстрований № 31403102 виготовлений 15.06.2010 (на замовлення [PERSON] ) в нежитловому приміщенні № 201, загальною площею 107,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 765470412101). Приміщення, які зазначені в Технічному паспорті групи приміщень (реєстраційний номер ТІ01:2520-1114-6320-4187, виготовлений 25.04.2023 (на замовлення ТОВ «Вовкрум») за номерами: №9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 нежитловому приміщенні № 102 загальною площею 194,1 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 2727497912020) (яке до 26.04.2023 згідно даних Державного реєстру речових прав складалось з двох окремих нежитлових приміщень: нежитлове приміщення 102 загальною площею 88, 6 кв.м. та нежитлове приміщення № 103 загальною площею 105 кв.м.) входять в склад приміщень, які зазначені в Технічному паспорті на громадський будинок (реєстрований № 31403102 виготовлений 15.06.2010 (тобто, на замовлення [PERSON] ) в нежитловому приміщенні № 201, загальною площею 107,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер ОНМ в Державному реєстрі речових прав 765470412101), а саме, приміщення № [NUMBER] , яке складається з приміщень 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 (за технічними інвентаризаціями від 05 червня 2009 року та від 15 червня 2010 року) (а.с. 198 т. 1). Відтак, все нежитлове приміщення № 102, що зареєстроване на праві власності за ТОВ «Вовкрум» і приміщення № 201, що належить позивачці є одним і тим же приміщенням. Позивачка просить витребувати його з чужого незаконного володіння, оскільки право власності за відчужувачем - [PERSON] на це приміщення було зареєстроване 03.09.2010 на підставі судового рішення, яке не було скасоване, а тому не могло бути виставлене на торги як майно ТОВ ПБФ «Домобуд» 06.03.2015 і зареєстровані 13.03.2015 за переможцями торгів ТОВ «Фокс-Лайф» і [PERSON] . Представник позивача посинила у судовому засіданні, як вказано у позові, позивачка наразі не може користуватися приміщенням через перешкоди з боку відповідача. Приміщення позивач планувала використовувати для розміщення клініки стоматології. Під час перебування на об`єкті, з`ясувалось, що приміщення закрите та перебуває під охороною. На місце прибув чоловік, який представився власником приміщення. В подальшому встановлено, що він є директором ТОВ «Вовкрум». Договір на охорону приміщення уклав відповідач, який стверджує, що це його власність. Коли позивач приходить до спірного об`єкту нерухомого майна, то відразу на виклик охорони приїжджає також відповідач, який стверджує, що дане приміщення належить йому, та перешкоджає позивачу потрапити всередину приміщення. Також відповідачем надано фотографії, на яких видно встановлені решітчасті загородження, які не дають змоги потрапити у приміщення (а.с. 52-53 т. 1). На вимогу суду листом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 05.06.2024 № 6062/43/23/01-2024 щодо інформації про перебування під охороною Управління нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , секція 4. прим. 102, повідомлено, що вищезгадане приміщення перебуває під технічною охороною Управління з 07.09.2023 на підставі договорів від 15.09.2023 № 2355/43/23/17/201-2023 про централізовану охорону з реагуванням наряду поліції охорони та № 2356/43/23/17/201-2023 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах, з реагуванням наряду поліції охорони, які було укладено з ТОВ «Вовкрум» як власником приміщення (а.с. 123 т. 1). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо відчуження майна на публічних торгах, яке не перебувало у власності продавця Судом у даній справі встановлено, що у процедурі банкрутства у 2015 році на Товарній біржі «Придністров`є» реалізовано об`єкти нерухомого майна, які не належали банкруту, а саме, два нежитлових приміщення № 102 та № 103 за адресою: [ADDRESS] , а належали на праві власності іншій особі - [PERSON] . Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не повинен суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За змістом статей 317, 319 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відтак, правоздатність укладати правочини щодо відчуження майна належить виключно його власнику, якщо інше прямо не встановлено законом або не випливає з наданих йому повноважень (довіреність, представництво, виконання функцій органу юридичної особи тощо). Відчуження майна особою, яка не є власником і не має відповідних повноважень, суперечить вимогам ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України та є підставою для визнання правочину недійсним. Відтак, перші правочини, що вчинені на публічних торгах є недійсними. Верховний Суд неодноразово виснував про те, що якщо майно було відчужене від особи, яка не мала права його відчужувати, то правильним способом захисту власника є не визнання недійсним правочину, а позов про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Про оцінку доброчесності відповідача Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів\~ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна, а також враховувати висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону. Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оцінюючи дії відповідача ТОВ «Вовкрум», суд доходить висновку, що набувача неможливо кваліфікувати як доброчесного, адже набуваючи право власності він цілком був обізнаний про приналежність його іншій особі, на що вказує таке. Так, переможці торгів у процедурі банкрутства ТОВ «Фокс-Лайф» і [PERSON] обидва є засновниками/учасниками кінцевого набувача - ТОВ «Вовкрум» з розмірами внеску в статутний фонд 67,99 % і 32,01 %, також [PERSON] є кінцевим бенефіціаром ТОВ «Вовкрум». 13.03.2015 обидва переможці торгів ТОВ «Фокс-Лайф» і [PERSON] (в один день) зареєстрували за собою право власності на два спірні приміщення, які у подальшому після декількох перереєстрацій на інших осіб шляхом укладення договорів купівлі-продажу, об`єднані кінцевим набувачем в одне. Ці приміщення від самого почату становили одне ціле приміщення № 201, що належало у 2010 році первинному власнику [PERSON] і в такому ж вигляді було продане у 2022 році. Отже, їх об`єднання в одне ціле цілком є логічним і узгоджується із правовою природою нерухомого майна, що становить єдиний комплекс будівель. ТОВ «Фокс-Лайф» після реєстрації 13.03.2015 за собою права власності через три місяці відчужує його [PERSON] . Упродовж 8-ми років приміщення не відчужувалися, прав власності не перереєстровувалося. 01.02.2022 приміщення припадала позивачка [PERSON] . А вже 04.08.2022 (через пів року після придбання [PERSON] ) приміщення № 102 відчужується і реєструється за [PERSON] 09.09.2022 (через 7 місяців) приміщення № 103 передається за актом до ТОВ «Вовкрум», 16.09.2022 (також через 7 місяців) інше приміщення № 102 набувається ТОВ «Вовкрум» на підставі договору купівлі-продажу. При цьому це товариство реєструється 09.09.2022 у день передання одного приміщення). Відповідач, з урахуванням такої хронології правочинів, не наведено ґрунтовних міркувань і не надано суду жодних доказів стосовно доцільності укладення договір купівлі- продажу, підписання актів передання майна від ТОВ «Фокс-Лайф» до інших набувачів і в подальшому до ТОВ «Вовкрум». Не надано пояснень, яку саме економічну мету переслідувало ТОВ «Вовкрум», набуваючи ці приміщення, з якою діловою метою. Не дивлячись на те, що згідно реєстраційних даних основним видом діяльності ТОВ «Вовкрум» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна (а.с. 87 т. 2), суду не доведено, що правочини були укладені із урахуванням господарських цілей товариства і сприяли збільшенню або збереженню вартості активів. Відповідачем не заявлялися клопотання про витребування доказів задля встановлення, за якою ціною були набуті приміщення, з якою господарською метою вони використовувалися (експлуатувалися, передавалися в оренду іншим суб`єктам господарювання тощо), яку, можливо, господарську діяльність веде само ТОВ «Вовкуру» у цих приміщеннях та інше. Представник позивача лише надав суду пояснення про формальний порядок набуття майна, вказавши, що протоколом зборів засновників ТОВ «Вовкрум» від 09.09.2022 за участю [PERSON] і ТОВ «Фокс-Лайф» прийняте рішення про створення ТОВ «Вовкрум» та утворення статутного капіталу за рахунок нерухомого майна, яке належить [PERSON] і ТОВ «Фокс-Лайф». Засновники ТОВ «Вовкрум» приймали участь у відкритих торгах у процедурі банкрутства, а тому були обізнані про господарську справу про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд», яка слухалася в суді, мали доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому могли перевірити наявність спору між [PERSON] і ліквідатором щодо включення виставлених на торги приміщень за тією ж адресою по [ADDRESS] , до складу ліквідаційної маси. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства. Добросовісність набувача майна має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього. Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тлумачення ч. 5 ст. 12 ЦК України свідчить, що згідно з наведеною нормою добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про визнання такого правочину недійсним. Добросовісність здійснення права завжди проявляється в поведінці особи - носія такого права, яка, знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, вжила доступні їй заходи для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків. Суд ураховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16, вищий суд\~вказував,\~що важливо перевірити добросовісність, насамперед, набувача цього майна, у тому числі те, чи знав або міг знати такий набувач про недобросовісну поведінку продавця. Водночас, перевірка добросовісності не обмежується лише обізнаністю кінцевого набувача про недобросовісну поведінку продавця. Цю поведінку слід перевіряти «у тому числі». Стаття 3 ЦК України проголошує принцип добросовісності як одну з фундаментальних засад цивільного законодавства. Суд вважає, що у даному випадку - за відсутності чітких пояснень щодо господарської (ділової) мети і економічного ефекту укладення правочину та за наявності такої лише хронології реєстраційних дій, дії відповідача не можуть свідчити про свідоме набуття їх у власність, а вказують на лише єдину мету ускладнення витребування майна його законним власником. З урахуваннями того, що суд дійшов висновку про недоведеність відповідності відповідач принципу доброчесності при набутті у власність спірного нерухомого майна, то воно підлягає витребуванню на користь позивача за правилами статті 387 ЦК України, згідно із якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Про спосіб захисту Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.09.2022 року у справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21) зробила висновок щодо вимог про визнання недійсними свідоцтва про право власності, протоколу про проведення аукціону й акта про передання права власності: «власник майна з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Тому не є ефективним способом захисту права власника для витребування ним свого майна із чужого незаконного володіння оспорювання не тільки відповідних рішень компетентних органів, але й договорів, інших правочинів щодо спірного майна та документів, що посвідчують відповідне право (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц). У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що продаж майна боржника під час процедури банкрутства не є продажем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, порядок виконання яких визначається Законом України «Про виконавче провадження»». В наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 201/15400/16-ц у частині висновків щодо неможливості застосування власником для ефективного захисту свого права на мирне володіння майном вимоги про витребування майна після його реалізації від імені третьої особи на аукціоні у процедурі банкрутства, якщо публічні торги не були визнані недійсними. Суд погоджується із доводами позивачки про те, що особа, яка придбала на відкритих торгах в межах справи про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд», не набула права власності на спірне майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. А отже, спірне майно може бути витребуване у відповідача, який згодом набув прав на спірне нерухоме майно, з огляду на викладені вище обставини. Про реєстрацію права на виконання судового рішення Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстрованого у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (ст. 387-388 ЦК), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (ст. 1212-1215 ЦК), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16). Існування «подвійної» державної реєстрації права власності на один і той самий об`єкт, який нібито є різними об`єктами нерухомого майна, створює перешкоди позивачу у повноцінному користуванні своїм майном. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18 (провадження № 14-209цс21) також зазначила, що визнання недійсним договору не є належним та ефективним способом захисту порушених прав. Саме незаконна державна реєстрації прав за відповідачем створює перешкоди позивачу у здійсненні правоможності самостійно розпоряджатись своїм нерухомим майном. Судом встановлено, що одне й те саме приміщення двічі зареєстроване у державних реєстрах прав власності як об`єкт нерухомого майна, що належить позивачці та як частина об`єкту нерухомого майна, що належить відповідачу. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2024 року по справі № 910/3419/22 зауважив, що якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване одночасно за двома особами як нібито на два різні об`єкти, які є однією й тією ж нерухомістю, то обидві особи володіють таким нерухомим майном, але володіння кожної з цих осіб є неповноцінним. Тому належному способу захисту прав та інтересів постраждалої особи відповідає позовна вимога про витребування спірного нерухомого майна. Судове рішення про витребування нерухомого майна як такого, право на яке зареєстроване двічі, є підставою для закриття одного з розділів Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі: 5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ». Відповідно до ч. 7 даної статті, у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав. Право власності на спірне нежитлове приміщення зареєстроване двічі. Позивачка просить ухвалити рішення про закриття одного з розділів Державного реєстру прав на нерухоме майно стосовно нежитлового приміщення, а саме розділ відносно державної реєстрації права власності за відповідачем, що відповідає приписам статей 7, 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо вимоги про зобов`язання розірвати договори з надання послуг з охорони Вимога позивача\~про усунення\~перешкод у\~користуванні майном\~шляхом зобов`язання розірвати договори з надання послуг з охорони нежитлового приміщення не є належним способом захисту права власності, оскільки ці правовідносини не є перешкодою у поверненні майна. Ці правовідносини мають бути врегульовані між власником та надавачем послуг щодо охорони майна у майбутньому. Тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Щодо позовної давності Суд відхиляє заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідач посилався на обізнаність про продаж з аукціону спірних приміщень, що належить банкруту ТОВ ПБФ «Домобуд», доньки [PERSON] [PERSON] , якій відмовлено у 2013 році господарським судом у задоволенні клопотанням про заборону проведення аукціону та у скарзі на ліквідатора, на телевізійний сюжет із промовою [PERSON] . Дані особи не є власниками спірного об`єкту нерухомого майна, не можуть і на звертаються із позовом про його витребування. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із приписами стаття 387 ЦК України (віндикаційний позов) це вимога про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння. Мета позову повернення об`єкта права власності у володіння власника. Такий позов подається власником або титульним володільцем; стосовно індивідуально визначених речей; зміст позову становить вимога про повернення речі; річ перебуває у володінні іншої особи (відповідача); річ знаходиться у чужому володінні незаконно. Відповідач уважав, що строк позовної давності для позивачки [PERSON] розпочав свій перебіг з 13.03.2015 у дату здійснення переможцями проведених ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» аукціонів з продажу майна банкрута державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно). Втім, позивачка уклала договір з [PERSON] 01.02.2022, й від цієї дати у неї як у власника виникло право власності і, як наслідок, право на його захист шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати у вигляд сплаченого судового збору з відповідачів не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial