Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 61\~654,5 грн. за кредитним договором № 4206305 від 13.06.2021 року. Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 4206305 від 13 червня 2021 року відповідач, як позичальник, уклав із ТОВ «Мілоан». За умовами договору відповідач отримав 15000,00 грн зі сплатою відсотків та комісії. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі укладеного із ТОВ «Мілоан» договору відступлення права вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021. Відповідно до реєстру боржників заборгованість відповідача за указаним кредитним договором становить 61\~654,5 грн, з яких: 13 132,00 грн. тіло кредиту, 45\~672,5 грн. відсотки, 2\~850 грн. комісія. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05 серпня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали суду про відкриття провадження відповідач отримав 15 серпня 2025 року, відзиву на позов не подав, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надсилав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 13 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4206305. За умовами цього договору (п.1.1) кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Сума кредиту становить 15000,00 гривень (п.1.2). Кредит надається загальним строком на 20 днів з 13.06.2021 (п.1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.07.2021 (п.1.4). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування тіла кредиту) складають 8\~850 грн. в грошовому виразі та 473,594.00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 23850,00 гривень (п.1.5). Комісія за надання кредиту: 2850,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 6000 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.). Договір про споживчий кредит № 4206305 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний одноразовим ідентифікатором L18710. 29 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги № 76-МЛ, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (п.1.1). З витягу з реєстру боржників до цього договору відступлення права вимоги вбачається, що до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 4206305 від 13.06.2021 року із загальною сумою заборгованості 61 654,5 грн, яка складається із суми виданого кредиту 13 132,00 грн, відсотків 45 672,5 грн, комісії 2 850 грн. Аналогічна сума заборгованості зазначена у виписці з особового рахунку за кредитним договором № 4206305 від 13.06.2021. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статті 512, 514 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Дослідженими доказами стверджено укладення відповідачем кредитного договору і отримання за ним кредитних коштів в сумі 15000 грн під відсотки, порядок нарахування яких, термін нарахування та відсоткова ставка чітко визначені умовами цього договору. Факт укладення кредитного договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» і це, окрім самого договору, доводиться анкетою-заявою відповідача на кредит №4206305, паспортом споживчого кредиту №4206305 та довідкою про ідентифікацію, крім того, не заперечувалося і самим відповідачем. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування, а також комісії. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Мілоан» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за цим кредитним договором на підставі укладеного договору відступлення права вимоги, а тому є належним позивачем. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору № 4206305. Так, пункти 1.1, 1.3 та 1.4 договору в сукупності із графіком платежів, а також приймаючи до уваги паспорт споживчого кредиту № 4206305, чітко визначають строк кредитування 20 днів, починаючи з 13.06.2021 року по 03.07.2021 року. Про такий висновок свідчить й сама підписана сторонами анкета-заява на кредит № 4206305 від 13 червня 2021 року, у якій відповідач просив надати йому кредит в сумі 15000,00 грн. на 20 днів з 13.06.2021 року по 03.07.2021 року під 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом зі сплатою комісії у сумі 2850,00 грн. Сума до повернення 23 850 грн. Саме такі умови були погоджені ТОВ «Мілоан» по заяві відповідача [PERSON] . Із відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 4206305, вбачається, що 02 липня 2021 року відбулася сплата комісії за пролонгацію в сумі 750,00 грн, сплата тіла кредиту в сумі 750,00 грн та сплата процентів по кредиту в сумі 1710,00 грн. Крім цього, 09.07.2021 відповідач сплатив проценти по кредиту 883 грн., тіло кредиту 427 грн., комісію за пролонгацію 427 грн., а 12.07.2021 сплатив комісію за пролонгацію 691 грн., проценти по кредиту 1756 грн., по тілу кредиту 691 грн. У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах, передбачених цим договором. У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2). Проте, в позовній заяві представник позивача не зазначив та із доданих матеріалів не вбачається на яких саме умовах (пільгових чи стандартних) відбулась пролонгація кредиту за укладеним з відповідачем кредитним договором. Крім цього, як зазначено у п.2.3.1.1. договору пролонгація на пільгових умовах здійснюється відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, проте таких Правил до матеріалів позову не додано. Отже, з огляду на вище вказане, у тому числі визначені умови договору, зазначення кредитодавцем у відомості про сплату позичальником комісії за пролонгацію не є достатнім доказом на підтвердження обставини, що відповідач ініціював пролонгацію договору. Належних доказів того, що відповідач, як позичальник, вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. Крім того, з огляду на непогашення відповідачем первинної комісії в сумі 2850 грн. відповідно до умов договору (п.1.5.1) достатньо сумнівним є здійснення ним платежу на сплату ним частини нової комісії. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитодавця ТОВ «Мілоан» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 03 липня 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 03 липня 2021 року, є безпідставним. При визначенні суми заборгованості відповідача суд керується умовами кредитного договору, анкетою-заявою на його укладення та графіком платежів, з яких випливає, що загальна сума кредиту відповідача становить 23\~850 грн. (15000 грн. тіло кредиту, 6000 грн. відсотки; 2850 грн. комісія). Таким чином,\~відповідно до\~вищенаведених законодавчих\~приписів,\~правового висновку\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~умов кредитного\~договору,\~із зарахуванням\~в рахунок\~погашення заборгованості суми здійснених відповідачем платежів, вказаних у відомості про щоденні нарахування та погашення, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4206305 від 13 червня 2021 року по тілу кредиту: 15000 грн. 1868 грн. = 13559 грн.; по комісії: 2850 грн. - 1868 грн. = 982 грн.; по процентах: 6000 грн. 4349 грн. = 1651 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на вказане, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача по тілу кредиту, становить 13\~132 грн. Загальна сума заборгованості складає 15\~765 грн. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення представник позивача також заявив 2\~422,4 грн. сплаченого судового збору та 7000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надано суду: договір про надання правничої допомоги №0605 від 06.05.2025; акт наданих послуг від 23.06.2025 року; детальний опис наданих послуг; ордер. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 25,57 % таких вимог.

Outcome: partial