Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Заєць Б.В., уповноважений представляти інтереси на підставі ордера серії АВ № 1215016 від 05.07.2025 (а.с. 8) звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 09.01.2024 [PERSON] уклала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною розірвання шлюбу послугувало те, що після одруження сторони у зв`язку з воєнними діями виїхали на проживання до Республіки Польща, де [INFO] у них народився син. Однак спільне сімейне життя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, розбіжностями у поглядах на сімейні обов`язки, ведення господарства та виховання дитини. Між сторонами відсутні почуття любові й поваги, часто виникають сварки та конфлікти. На даний час вони тривалий час не проживають разом, тому подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки відсутні моральні та емоційні підстави для його існування. Просить розірвати шлюб. 10.09.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Стьобою Ю.М. уповноважений представляти інтереси відповідача на підставі ордера серії АВ № 1020895 від 14.05.2025 (а.с. 20) через підсистему «Електронний суд» подано заяву, якою останній просить надати сторонам строк на примирення мотивуючи тим, що відповідач зацікавлений у збереженні шлюбу, вживає заходів для налагодження сімейних відносин та прагне врегулювати конфлікт мирним шляхом. 10.09.2025 судове засідання було відкладено за заявою представника відповідача (а.с. 25). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Натомість її представник адвокат Заєць Б.В. подав до канцелярії суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представника. У задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення представник позивачки просив відмовити, зазначивши, що під час подання позову позиція позивачки була чітко визначена, що вона заперечує проти надання строку для примирення, оскільки відповідач не вчиняє будь-яких дій для відновлення подружніх відносин, а між сторонами продовжують виникати сварки та непорозуміння. Адвокат наголосив, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є остаточним, а надання строку для примирення суперечитиме її інтересам (а.с. 36). У судове засідання 09.10.2025 року відповідач [PERSON] та його представник адвокат Стьоба Ю.М. не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, а будь-яких інших клопотань чи заяв на адресу суду не надали (а.с. 31, 32, 3334). Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаних підстав суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 09.01.2024 у Літинській селищній раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6-7) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи заяву представника відповідача про надання сторонам строку для примирення, суд зазначає, що дійсно відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справах про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи та призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шести місяців, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 111 Сімейного кодексу України. Водночас суд акцентує, що надання строку для примирення є дискретним правом суду, а не його обов`язком, і залежить від наявності підстав, що свідчать про реальні можливості збереження шлюбу. У наведеній справі суд не знаходить підстав для задоволення клопотання, оскільки відповідач не конкретизував, які саме дії вчиняє або має намір вчиняти для збереження сімейних відносин, не надав доказів реальних заходів щодо врегулювання конфліктів, а також обгрунтування щодо необхідності надання строку на шість місяців відсутнє. Надання такого строку могло б бути розцінене як затягування розгляду справи, зловживання процесуальними правами та порушення прав і законних інтересів позивачки. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Щодо розподілу судових витрат у справі, суд вбачає доцільним зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved