Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~04 жовтня 2025 року [PERSON] було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР за направленням на госпіталізацію видане 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР [PERSON] , який після особистого огляду громадянки [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): пораноїдна шизофренія. За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворої зумовлюється її небезпекою для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] просила просила задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] , пояснивши, що [PERSON] була доставлена до лікарні швидкої допомоги у супроводі своєї доньки. [PERSON] неодноразово лікувалася в КП «ДБКЛНПД» ДОР. Зі слів доньки [PERSON] поводила себе вдома агресивно по відношенню до своєї доньки, підозрювала оточуючих у змові проти неї, ходила з ножем, не спала. Окрім цього, лікар-психіатр також пояснила, що [PERSON] , крім іншого, також несе небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що лікуватися вона не бажає. Крім того, вказала, що все що розповідала лікар не відповідало дійсності. Також, пояснила, що її колишній чоловік запустив дрон в її квартиру і це правда, та зараз її квартира зруйнована. Щодо свого стану зазначила, що почуває себе добре, раніше до психіатра не зверталася та в неї завжди все добре. Також, [PERSON] вказала, що в неї двоє дітей, яким 18 та 13 років. Її донька проживає з її братом, а другу її дитину в неї вкрав колишній чоловік. Стосунки в [PERSON] з її донькою ніякі, бо вона її відправила в лікарню на лікування. Адвокат Циганок А.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви. Прокурор Геник Л.С. в судовому засіданні підтримувала заяву про примусову госпіталізацію. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано 04 жовтня 2025 року до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням виданим 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром та доставлено лікарем Свіріним «ОЦЕМД та МК» ДОР після її особистого огляду. Згідно ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим у неї під час огляду було підтверджено наявність розладів у вигляді: формального мовного контакту, орієнтована вірно в особистості, грубо орієнтована в часі та місці. На поставлені запитання відповідала вибірково, не завжди по суті. Періодично кричала: «я вас не знаю», «батька та матір вбили». Агресивно налаштована проти оточуючих. Мислення паралогічне, непослідовне. Емоційно нестійка. Підозрювала оточуючих у змові проти неї, ходила з ножем, була агресивна по відношенню до своєї доньки. Сверджувала, що не живе в своїй квартирі, бо «мій чоловік запустив туди дрон і ракету щоб я там не виховувала сина». Критика до свого стану відсутня. Хворій постановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром F 20.0. Відповідно до рапорту інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області встановлено, що 04 жовтня 2025 року під час несення служби у складі автопатруля «Легіон-422», сумісно з заступником командира взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції о 18 годині 00 хвилин надійшов виклик «Кричить людина про допомогу» за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] повідомила, що її мати психічно хвора, в неї приступ шизофренії, вона агресивна. По прибуттю на місце до працівників поліції звернулася заявниця [PERSON] та повідомила, що її мати [PERSON] , [INFO] , поводила себе агресивно та має психічні розлади, також неодноразово лікувалася в Ігренській лікарні для психічно хворих. На місце було викликано швидку допомогу, яка в подальшому госпіталізувала [PERSON] . З заяви доньки хворої [PERSON] встановлено, що вона просить госпіталізувати її матір [PERSON] в КП «ДБКЛНПД» ДОР , у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я. [PERSON] поводила себе агресивно, а саме вживала не нормативну лексику, ходила по вулиці з ножем, робила купк поганих речей. По вулицях ходила з ножем, та несла загрозу як для себе так і для оточуючих. Також, донька зазначила в заяві, що її мати [PERSON] не проживає вдома, хоча в неї є своя квартира. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати\~її\~в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~для її госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.\~ Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Крім того, аналогічні висновки\~викладений\~в постанові Верховного суду\~від 04.09.2024 по справі 206/1277/24. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Outcome: approved