Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «СВЕА\~ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 26.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4555287. Договір підписано [PERSON] шляхом використання електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. У подальшому, виконуючи умови договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало кредитні кошти відповідачу в сумі 15000 грн на картковий рахунок відповідача. Однак, всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідач не виконав своїх зобов`язань та допустив заборгованість. 25.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (станом на даний час ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-55/23, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача за вищенаведеним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за договором позики № 4555287 від 26.03.2021 становить 16000,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн заборгованість за основним боргом; 12000,00 грн заборгованість за відсотками. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором позики № 4555287 від 26.03.2021 у розмірі 16000,00 грн, а також стягнути судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн сплаченого судового збору. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи в його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 26.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4555287. Даний договір підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором o2XYMozMwG (а.с. 7-12). Згідно з п. 2.1. договору, сума позики становить 4000,00 грн. Відповідно до п. 2.2. договору, позика надається строком на 30 днів, з 26.03.2023 по 25.04.2023. Згідно з п.п. 2.3., 2.4. договору, базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) становить 59,71%. Базова процентна ставка (фіксована) з другого дня за користування позикою становить 2,50%, та нараховується до дати повернення позики. Знижена процента ставка з другого дня користування позикою становить 0,01%. Відповідно до п. 4 договору позики сторони погодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. За змістом п. 5 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: ознайомився на сайті https: clickcredit.ua/informaciya/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.\~12\~ЗУ «Про\~фінансові послуги\~та державне\~регулювання ринків\~фінансових послуг» (п. 5.1 договору). Відповідно до п. 6 договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2.50% (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Згідно п. 20 договору, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до довідки № КД-000029878/ТНПП від 19.05.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття платіжної інструкції від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів», та завершення наступної платіжної операції: 1)Дата 26.03.2023; 2)Номер платежу 95b0ecb9-22ef-46ba-a4cb-afcd3f783fb4; 3)Сума 4000.00 грн.; 4)Отримувач Федорків Ігор - ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с. 26). 25.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест» було укладено договір факторингу № 01.02-55/23, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Росвен Інвест» право грошової вимоги до боржників за договорами, в тому числі за договором позики № 4555287 від 26.03.2023 (а.с. 28-31). Згідно Витягу реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-55/23 від 25.09.2023, за № 360 значиться [PERSON] (а.с. 33-35). Відповідно до зазначеного Реєстру боржників заборгованість [PERSON] за договором позики №4555287 станом на дату відступлення склала 16000,00 грн. При цьому оскільки Реєстр боржників до логовору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеної інформації позивачем надано лише копію першої і останньої сторінки Реєстру боржників до договору факторингу, і копію Витягу з Реєстру боржників, який містить дані стосовно саме заборгованості [PERSON] за договором позики № 4555287 від 26.03.2023. Як вбачається з платіжної інструкції № 9312 від 27.09.2023, платник ТОВ «Росвен Інвест Україна», отримувач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», сума 827085,29 грн, призначення платежу: оплата фінансування згідно Договору факторингу № 01.02-55/23 від 27.09.2023 (а.с. 32). Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024, вирішено змінити назву (найменування) товариства: повну українською мовою з «Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а.с. 36). Згідно Статуту та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ «Свеа Фінанс» є юридичною особою, зареєстрованою в передбаченому Законом порядку (а.с. 38-46). Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідача [PERSON] за період з 26.03.2023 (дата укладення кредитного договору) по 25.09.2023 (дата відступлення права вимоги) за за договором позики № 4555287 від 26.03.2023 складає 16000,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12000,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 24-25). Станом на час розгляду справи новий кредитор ТОВ «Свеа Фінанс» жодних додаткових нарахувань не здійснював. Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо укладення договору позики та видачі коштів за договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Абзац 2 ч. 2 ст.\~639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частиною 5 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведеного вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4555287, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора o2XYMozMwG. За умовами укладеного договору позики № 4555287 від 26.03.2023, первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надав відповідачу [PERSON] фінансовий кредит на наступних умовах: сума позики становить 4000,00 грн; позика надається строком на 30 днів, з 26.03.2023 по 25.04.2023; базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) становить 59,71%; базова процентна ставка (фіксована) з другого дня за користування позикою становить 2,50%, та нараховується до дати повернення позики. Знижена процента ставка з другого дня користування позикою становить 0,01%; сторони погодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, тощо. Таким чином, в укладеному між сторонами договорі позики погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, тощо. Після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісного кредитора виникло зобов`язання надати відповідачу грошові кошти у позику, а у відповідача виникло зобов`язання повернути позику та сплатити відсотки за користування позикою. Таким чином судом встановлено, що договір позики № 4555287 від 26.03.2023 підписаний відповідачем [PERSON] електронний підписом одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочину між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] . Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо перерахування кредитних коштів позичальнику суд зазначає, що у відповідності до умов договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника: [NUMBER] . Ні первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», ні позивач ТОВ «Свеа Фінанс», з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту позичальника, не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалось з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який і займався перерахуванням коштів. Первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 26.032023 здійснено перерахування коштів в сумі 4000,00 грн на платіжну картку відповідача [PERSON] [NUMBER] , вказану ним у договорі позики, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 19.05.2025 вих. № КД-000029878/ТНПП. Також з даної довідки вбачається, що оскільки ТОВ «ФК «Фінекспрес» не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. При цьому суд зазначає, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19). Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак останній не довів суду, що у нього немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню. Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення договору позики № 4555287 від 26.03.2023 між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] , та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Щодо переходу права вимоги за договором позики. Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). ТОВ «Свеа Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики, враховуючи наступне. Так, умовами договору факторингу № 01.02-55/23 від 25.09.2023 передбачено, що за цим договором Клієнт ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає Фактору ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта, та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог фінансування в сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором (п. 2.1 договору). Відповідно до п.п. 3.1.3 договору факторингу, право вимоги переходить до Фактора з момену підписання цього договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами позики. Згідно п.п. 4.1 договору факторингу, сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 824320,39 грн. Позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 28.12.2021 здійснено перерахування коштів як оплату за вiдступлення права вимоги до боржникiв за договорами позики по договору факторингу № 01.02-55/23 вiд 25.09.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 9312 від 27.09.2023. Таким чином, відповідно до умов договіру факторингу № 01.02-55/23 до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 4555287 від 26.03.2023. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-55/23 вiд 25.09.2023, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16000,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12000,00 грн заборгованість за відсотками. При цьому суд враховує те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, а тому позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» наданий витяг з реєстру боржників, що містить лише дані відповідача [PERSON] , задля захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Договір факторингу у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Щодо визначення розміру заборгованості за договором позики. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 4555287 від 26.03.2023 складає 16000,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12000,00 грн заборгованість за відсотками. Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 4000,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 12000,00 грн, то суд враховує висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі №444/9519/12, та від 04.07.2018 в справі № 310/11534/13, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У договорі позики № 4555287 від 26.03.2023 сторонами було погоджено строк дії договору, який відповідно до п. 2.2 договору становить 30 днів (з 26.03.2023 по 25.04.2023). Разом з тим із розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що нарахування процентів за користування позикою здійснювалося первісним кредитором в період з 26.03.2023 по 25.09.2023 (фактично по 25.07.2023), тобто поза межами строку, передбаченого договором. Таким чином нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене. Враховуючи положення п. 2.3. договору позики № 4555287, строк за договором закінчився 25.04.2023, стягненню підлягає заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 26.03.2023 по 25.04.2023 включно, що згідно розрахунку заборгованості становить 2400,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за договором позики № 4555287 від 26.03.2023 в розмірі 6400,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2400,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (за період з 26.03.2023 по 25.04.2023). Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 9600,00 грн (за період з 26.04.2023 по 25.07.2023, задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат: Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст.\~4\~ЗУ «Про\~судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 319 від 11.08.2025 (а.с. 6). Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 6400,00 грн, що становить 40,00% від ціни позову (16000,00 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 968,96 грн (2422,40 грн*40,00%). Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «СВЕА\~ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 4555287 від 26.03.2023 у розмірі 6400,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основним боргом 4000,00 грн; 2400,00 грн заборгованість за відсотками (за період з 26.03.2023 по 25.04.2023). У задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за\~відсотками в\~сумі 9600,00 грн, необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 968,96 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 3, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 536, 611, 625, 627, 629, 638-640, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електрону комерцію», ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved