Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

28 серпня 2025 року ТОВ "Діджи Фінанс" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено угоду № 200516401 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав останній у користування кредитні кошти в розмірі 8 346,05 грн, з встановленим строком користування з 27 квітня 2016 рок по 27 травня 2017 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, борг не погасила. 20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведених 15 червня 2020 року, зокрема за кредитним договором № 200516401 від 27 квітня 2016 року, що підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16. Станом на 07 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за спірним кредитним договором становить 21 728,84 грн, з яких 7 367,02 грн - заборгованість за кредитом, 14 361,82 грн - заборгованість за відсотками. Вказана заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року. Сума збитків з урахуванням 3 % річних становить 1 953,82 грн, а інфляційних втрат - 4 751,32 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 28 433,98 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Також позивач просив суд поновити строк позовної давності для подання даного позову. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк на надання відзиву. Представник позивача до суду не з`явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, при поданні позовної заяви просив справу розглянути за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв, клопотань, відзиву не надала, причини неявки не повідомила. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Главою 10 "Розгляд справ у порядку спрощеного провадження" Розділу ІІІ ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 27 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем укладено кредитний договір № 200516401 про надання споживчого кредиту на придбання товарів у сумі 8 345,05 грн на строк 395 днів з 27 квітня 2016 рок по 27 травня 2017 року. Розмір процентної ставки 0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2 %, починаючи з шостого місяця дії договору. Сукупна вартість кредиту: 34,6% річних. Щомісячний платіж за кредитом становить 765,00 грн та сплачується до 27 числа кожного місяця. На підтвердження укладення договору позивачем надано заяву (оферту) № 200516401 від 27 квітня 2016 року (а.с. 26), анкету № 200516401 від 27 квітня 2016 року (а.с. 27), графік платежів за кредитним договором № № 200516401 від 27 квітня 2016 року року (а.с. 28), довідку про умови кредитування (а.с. 29), договір добровільного страхування життя (а.с.29-31). Вказані документи містять особистий підпис відповідача. Крім того, позивачем надано рахунок від 27 квітня 2025 року про оплату товару (а.с. 31). Укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] кредитного договору № 200516401 від 27 квітня 2016 року підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами та не оспорюється відповідачем. 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 111,119-118, 123). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 апеляційну скаргу ТОВ "Діджи Фінанс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "Діджи Фінанс" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього (а.с. 7-22). 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 111,119-118, 123). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів того, що вищевказаний договір про відступлення прав вимоги визнаний недійсним, суду не надано. Таким чином, ТОВ "Діджи Фінанс" стало новим кредитором відповідача за кредитним договором № 200516401 від 27 квітня 2016 року. Позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 200516401 від 27 квітня 2016 року, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку. Із виписки по особовому рахунку (а.с. 34-110) та Реєстру договір, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 111) вбачається, що розмір заборгованості за спірним кредитним договором становить 21 728,84 грн, з яких 7 367,02 грн - заборгованість за кредитом, 14 361,82 грн - заборгованість за відсотками. Що стосується стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд зважає на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач також просив стягнути із відповідача суму збитків з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат за період з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, що узгоджується з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, та становить 1 953,82 грн - 3 % річних, 4 751,32 грн - інфляційні втрати. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 200516401 від 27 квітня 2016 року в розмірі 28 433,98 грн, з яких 7 367,02 грн - заборгованість за кредитом, 14 361,82 грн - заборгованість за відсотками, 1 953,82 грн - 3 % річних, 4 751,32 грн - інфляційні втрати. Щодо поновлення строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки, визначені законом, та вони позивачем не пропущені, оскільки строк дії договору діяв до 27 травня 2017 року, а тому строк звернення до суду з позовом спливав 27 травня 2020 року на яку припадає продовження дії таких строків позовної давності. Щодо розподілу судових витрат. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана адвокатом Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" на підставі договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року та додаткової угоди до нього. Відповідно до детального опису виконаних робіт, витрати на правничу допомогу у даній справі становлять 7 000,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу 7 000,00 грн.

Outcome: approved