Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У червні 2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Розгляд справи просить провести за її відсутності та щодо заочного рішення не заперечує, також просить залишити прізвище позивача без змін. В обґрунтування позову вказано, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2017, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, спільного господарства вони не ведуть та шлюб має формальний характер, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. 15.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 28.08.2025. Сторони в судове засідання не з`явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку. Відповідач з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 11.08.2017 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1045, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , актовий запис № 126, [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] [INFO] . Від спільного проживання сторін народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , що підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява подана до суду у червні 2025, у позовній заяві позивач просила проводити розгляд справи без її участі, сторони в судове засідання для надання пояснень не з`явились та будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved