Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

20 листопада 2024 року представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить визнати право власності за [PERSON] на 2/3 частку, за [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,482 га, в тому числі земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0090, для обслуговування житлового будинку, земельної ділянки площею 0,2320 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0091, для ведення особистого селянського господарства, та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будиноволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] було побудоване у 1969 році [PERSON] та [PERSON] та на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради 12.06.1989 року, житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 року членами цього двору були [PERSON] та [PERSON] . Крім того, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,482 га, в тому числі земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0090, для обслуговування житлового будинку, та земельна ділянка площею 0,2320 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0091, для ведення особистого селянського господарства, та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 часту будинковолодіння, на яку має право за законом його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку та оформила своє право на частину спадкового майна, проте не оформила своє спадкове право на частки будинковолодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадщина відкрилась на 2/3 частини будинковолодіння. Спадщину прийняла позивач [PERSON] , на користь якої [PERSON] при житті склала заповіт. [PERSON] оформила своє право на частину спадкового майна. Однак державним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] , оскільки зазначене будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір». Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні їх прав на спадкове майно, тому [PERSON] та [PERSON] звернулися за захистом своїх прав до суду. В судове засідання представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач\~Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , побудований у 1969 році та відноситься до суспільної групи\~колгоспний двір. 12 червня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] , та зазначено, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Цього ж дня право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано у Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №85, що також підтверджується довідкою КП «Старокостянтинівське міське БТІ» за № 1548 від 19.03.2024 року. Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки №5 с. Вишнопіль, наданої старостою Вишнопільського старостинського округу Строостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області за № 4-108 від 13.05.2024 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , відноситься до суспільної групи\~колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року головою цього колгоспного двору був [PERSON] , а членами колгоспного двору були його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Крім того, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,482 га, в тому числі земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0090, для обслуговування житлового будинку, та земельна ділянка площею 0,2320 га, кадастровий номер 6824282000:03:001:0091, для ведення особистого селянського господарства, та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №026307, виданого 04.01.2002 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15.04.1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] , належить до суспільної групи\~колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року головою був [PERSON] та членами були [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1 : 3=1/3). Отже, частка позивача [PERSON] у спірному будинковолодінні становить 1/3 частина, як члена майна колгоспного двору, яку слід за ним визнати. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом чч. 1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2002 року. 12 січня 2004 року за заявою [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 4/2004 до майна померлого [PERSON] . Так, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] , прийняла спадщину у встановленому законом порядку та оформила своє право на частину спадкового майна, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2004 року. Проте [PERSON] не оформила своє спадкове право на 1/3 частину будинковолодіння та 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом також встановлено, що [INFO] померла в с. Вишнопіль Хмельницького району Хмельницької області [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2021 року. Позивач [PERSON] є спадкоємицею до майна померлої [PERSON] за заповітом, оскільки при житті остання склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] , 1981 року народження. Заповіт посвідчений 25.09.2015 року секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Соломіним Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 142. Вказане підтверджується заведеною державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 09.02.2022 року, на підставі заяви [PERSON] , спадкової справи № 64/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Того ж дня із заявою до державного нотаріуса звернувся [PERSON] , якою відмовився від отримання обов`язкової частки, передбаченої статтею 1241 ЦК України, після смерті мати [PERSON] , на користь [PERSON] . Отже, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] увійшло 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами і земельні ділянка, розташованих за адресою: [ADDRESS] (1/3 частка, на яку вона мала право як член колгоспного двору + 1/3 частка, на яку вона мала право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] ). Отже, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадкове майно. 12 жовтня 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння та земельну ділянку, через те, що зі змісту наданої копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12.06.1989 року вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, головою якого являвся [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , було побудовано у 1969 році та належав до майна «колгоспного двору», а також наявність у позивачів технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, тому за позивачем [PERSON] , слід визнати 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , як члена колгоспного двору. А за позивачем [PERSON] , яка є єдиною спадкоємицею за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] , слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (1/3 частка, на яку [PERSON] мала право як член колгоспного двору + 1/3 частка, на яку [PERSON] мала право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] ). А також враховуючи, що спірна земельна ділянка належали [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №026307, виданого 04.01.2002 року, який є чинним, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4600398172024 від 25.04.2024 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800307312024 від 17.04.2024 року, ніким не оспорюється, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини спірної земельної ділянки, а за [PERSON] \~1/3 частини, відповідно до часток житлового будинку. За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки за позивачам та враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивачі не мають, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачки.

Outcome: approved