Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 20 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначив, що в шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який був розірваний рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 червня 2025 року, в них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що діти проживають з ним і перебувають на повному його утриманні. Зазначає, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідачка на даний час залишила територію України і її фактичне місце перебування йому не відоме. Позивач вказує, що його доходів не вистачає для повноцінного забезпечення дітей. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки на його користь за минулий час (останні пів року з 28 січня 2025 року) та стягувати в подальшому щомісячно аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року витребувано від Державної прикордонної служби України письмові докази. Протокольною ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 02 жовтня 2025 року. Станом не день розгляду справи відзив від відповідачки на адресу суду не надійшов. Позиція учасників судового розгляду Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій 18 вересня 2025 року до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Також просив долучити до матеріалів справи довідку Мар`янівської селищної ради від 16 липня 2025 року та акт обстеження умов проживання від 16 липня 2025 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті суду. Причину неявки в судове засідання остання не повідомила, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подала. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 червня 2025 року їхній шлюб розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 15 липня 2025 року (а. с. 4-5). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно, серії [NUMBER] від 28 травня 2015 року та серії [NUMBER] від 28 травня 2015 року (а. с. 8-9). Згідно з витягом Мар`янівської територіальної громади від 03 лютого 2025 року №2025/001565134 позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 10). Відповідно до довідки відділу ЦНАП Мар`янівської селищної ради №177/12-48/2-25 від 16 липня 2025 року малолітні діти син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. Згідно з актом обстеження умов проживання від 16 липня 2025 року, позивач [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми сином [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання добрі. В будинку чисто, прибрано, охайно. Наявні усі меблі нового зразка. Працює уся необхідна побутова техніка. Чоловік утримує домашнє господарство. Діти мають одяг відповідно до сезону та віку, мають окремі спальні місця, іграшки. [PERSON] заробляє підробітками. З 30 січня 2025 року мати залишила сім`ю, з того часу чоловік займається вихованням дітей. Місце перебування матері, зі слів чоловіка, невідоме. Отже, судом встановлено, що неповнолітні діти син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] проживають разом зі своїм батьком позивачем [PERSON] , який займається їхнім вихованням. Матір`ю неповнолітніх дітей є відповідачка у справі [PERSON] , яка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України №19/70161-25-Вих від 01 вересня 2025 року громадянка України [PERSON] , [INFO] , перетнула державний кордон України у пункті пропуску Ягодин 31 січня 2025 року. Іншої інформації немає. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідачки сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України, бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка спроможна сплачувати в його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно. Суд виходив з того, що відповідачка [PERSON] є працездатною, відомостей щодо протипоказань до роботи судом не встановлено. Суд також врахував, що відповідачка у встановленому законом порядку проти позову не заперечила та не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що визначений розмір аліментів є завищеним та що вона не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач звернувся 20 серпня 2025 року (а. с. 1), отже, саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідачки на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Щодо судових витрат Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень. На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved