Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 18.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4149532, який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 15500 грн. строком на 360 днів: з 18.11.2023 року по 11.11.2024 року. Зазначає, що 23.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено Договір факторингу №23/09/2024, відповідно до якого до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 4149532 від 18.11.2023 року. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 82267,76 грн, яка складається з 15499,93 грн.\~заборгованість з тіла кредиту; 66767,83 грн.\~заборгованість за процентами. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Кредитним договором № 4149532 від 18.11.2024 року в розмірі 70000 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК Українизаочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4149532, який був підписаний у порядку, визначеномуЗаконом України «Про електронну комерцію», згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 155000 грн. строком на 360 днів: з 18.11.2023 по 11.11.2024 з визначенням умов зі сплати процентів за користування кредитом. Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 152-0310 від 03.10.2024 відповідно до Договору на переказ коштів за № ФК-П-19/03-01 від 03.10.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА» на суму 15500,00 грн від 18.11.2023. 23.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено Договір факторингу №23/09/2024, відповідно до якого до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 4149532 від 18.11.2023 року. Отже, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості, що повністю узгоджується з положеннямист. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. З статті 1050ЦК України\~вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Кредитним договором № 4149532 від 18.11.2023, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судові витрати у сумі 2422,4 гривень судового збору. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З дослідженого Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, заявки № 4149532 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 від 24.02.2025 року, акту № 4149532 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 року від 24.03.2025 року та рахунку на оплату № 4149532-24/03-2025 від 24 березня 2025 року судом встановлено, що позивач надав представнику за надані послуги 10000 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved