Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

30.01.2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 552 500,00 грн. безпідставно набутих коштів, що були отримані відповідачем в якості відшкодування вартості проживання під час відрядження. Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач працюючи на посаді інженера технолога 1 категорії у виробничому підрозділі локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» перебував у відрядженнях у місті Києві у період 2020-2022 роки. Для підтвердження своїх витрат на проживання під час відрядження відповідач надавав, зокрема, авансові звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанції фізичної особи-підприємця [PERSON] до прибуткового ордера; рахунки-фактури ФОП [PERSON] ; копії договорів найму квартири, укладені з ФОП [PERSON] ; копії реєстраційних документів ФОП [PERSON] . Протягом 2021-2022 років позивач відшкодував відповідачу витрати на проживання під час його відряджень в загальній сумі 552 500,00 грн. Північним офісом Державної аудиторської служби України було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності позивача та встановлено, що ФОП [PERSON] не виконав власні зобов`язання та не надав послуги з проживання відповідно до умов договорів укладених з працівниками локомотивного депо, що підтверджується копією акту від 29.01.2024 №05-21/6. На підставі зазначеного акту позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів. Однак така вимога проігнорована відповідачем. А тому, оскільки відповідач не повертає безпідставно отримані кошти, на підставі положень статті 1212 ЦК України позивач звернувся до суду з цим позовом. 26.03.2025 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в якому уповноважений представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, [PERSON] не була уповноважена представляти інтереси ФОП [PERSON] в Державній аудиторській службі. Зміст пред`явленого позову вказує на те, що між сторонами виникли правовідносини що випливають з договірних, трудових правовідносин. Позивачем не доведено абсолютну безпідставність набуття коштів відповідачем. З огляду на недоведеність обставин безпідставного збагачення відповідача за рахунок позивача, правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відповідно до ст.1212 ЦК України повернути отримані ним грошові кошти відсутні. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги та просив їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, [PERSON] , займаючи посаду інженера технолога 1 категорії у виробничому підрозділі локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» перебував у відрядженнях в м.Києві в наступні періоди: 03.11.2020 року по 30.11.2020 року, 01.12.2020 року по 31.12.2020 року, 04.01.2021 року по 29.01.2021 року, 04.02.2021 року по 28.02.2021 року, 01.03.2021 року по 30.03.2021року, 31.03.2021 року по 29.04.2021 року, 30.04.2021 року по 29.05.2021 року, 31.05.2021 року по 29.06.2021 року, 12.07.2021 року по 26.07.2021 року, 30.08.2021 року по 28.09.2021 року, 29.09.2021 року по 28.10.2021 року, 29.10.2021 року по 27.11.2021 року, 29.11.2021 року по 28.12.2021 року, 29.12.2021 року по 27.01.2022 року, 28.01.2022 року по 26.02.2022 року, що також підтверджується копіями посвідчень про відрядження. На підставі Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 30.11.2020 року, 31.12.2020 року, 29.01.2021 року, 28.02.2021 року, 30.03.2021 року, 29.04.2021 року, 29.05.2021 року, 29.06.2021 року, 26.07.2021 року, 28.09.2021 року, 28.10.2021 року, 27.11.2021 року, 28.12.2021 року, №5 від 27.01.2022 року, від 28.02.2022 року та документів виданих ФОП [PERSON] , а саме: квитанції до прибуткового касового ордера №35350 від 03.11.2020 року на суму 36 400,00 грн., квитанції від 03.11.2020 року про сплату 36 400,00 грн. за проживання за період 03.11-30.11.2020 року, рахунку-фактури №35350 від 03.11.2020 року на суму 36 400,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №35319 від 01.12.2020 року на суму 40 300,00 грн., квитанції від 01.12.2020 року про сплату 40 300,00 грн. за проживання за період 01.12-31.12.2020 року, рахунку-фактури №35119 від 01.12.2020 року на суму 40 300,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №2771240 від 04.01.2021 року на суму 33 800,00 грн., квитанції від 04.01.2021 року про сплату 33 800,00 грн. за проживання за період 04.01-29.01.2021 року, рахунку-фактури №2771240 від 04.01.2021 року на суму 33 800,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №2771276 від 04.02.2021 року на суму 32 500,00 грн., квитанції від 04.02.2021 року про сплату 32 500,00 грн. за проживання за період 04.02-28.02.2021 року, рахунку-фактури №2771276 від 04.02.2021 року на суму 32 500,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №2774497 від 01.03.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 01.03.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 01.03-30.03.2021 року, рахунку-фактури №2774497 від 01.03.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №2774520 від 31.03.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 31.03.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 31.03-29.04.2021 року, рахунку-фактури №2774520 від 31.03.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №24364 від 30.04.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 30.04.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 30.04-29.05.2021 року, рахунку-фактури №24364 від 30.04.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №68535 від 31.05.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 31.05.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 31.05-29.06.2021 року, рахунку-фактури №68535 від 31.05.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №65404 від 12.07.2021 року на суму 19 500,00 грн., квитанції від 12.07.2021 року про сплату 19 500,00 грн. за проживання за період 12.07-26.07.2021 року, рахунку-фактури №65404 від 12.07.2021 року на суму 19 500,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №45749 від 30.08.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 30.08.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 30.08-28.09.2021 року, рахунку-фактури №35350 від 03.11.2020 року на суму 36 400,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №45678 від 29.09.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 29.09.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 29.09-28.10.2021 року, рахунку-фактури №54678 від 29.09.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №50689 від 29.11.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 29.11.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 29.11-28.12.2020 року, рахунку-фактури №50928 від 29.10.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №50777 від 29.12.2021 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 29.12.2021 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 29.12.2021-27.01.2022 року, рахунку-фактури №50777 від 29.12.2021 року на суму 39 000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №50326 від 28.01.2022 року на суму 39 000,00 грн., квитанції від 28.01.2022 року про сплату 39 000,00 грн. за проживання за період 28.01-26.02.2022 року, рахунку-фактури №50326 від 28.01.2022 року на суму 39 000,00 грн.. та договорів оренди квартир, за періоди відряджень позивач відшкодував відповідачу витрати на проживання в загальній сумі 552 500,00 грн., що не заперечується відповідачем. Державна аудиторська служба України в період з 08.01.2024 по 29.01.2024 проводила перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» за період з 01.07.2020 по 30.06.2023, що підтверджується витягом з Акту від 29.01.2024 №05-21/6. Як зазначено в Акті, отримано пояснення від ФОП [PERSON] про неможливість надання документів що підтверджують факт надання послуг проживання відрядженим особам «… у зв`язку з відсутністю в моїй власності чи оренді нерухомого майна та відповідно документів про право власності чи оренди на нього, та повідомляю, що послуги за договорами не надавались, діяльність не здійснювалась, документи на проживання в зазначених квартирах надавались людям для оформлення авансових звітів про відрядження за певну плату». Таким чином ревізією встановлено відсутність надання ФОП [PERSON] послуг з проживання, не підтверджено час та місце надання послуг, не підтверджено наявність матеріальних (майнових) ресурсів та умов, необхідних для надання послуг, тобто не встановлена товарність операцій щодо надання ФОП [PERSON] послуг з проживання відрядженим працівникам. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що дійсно ФОП [PERSON] надавав в оренду приміщення для проживання відповідача в м.Києві під час відрядження. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він в зазначений проміжок часу орендував квартиру в інших осіб, як і не вказав адресу за якою він проживав. У відзиві представник відповідача зазначив, що [PERSON] не уповноважена представляти ФОП [PERSON] в Державній аудиторській службі. Однак суд не може погодитись із твердженнями представника відповідача, так як згідно з довіреністю від 02.07.2020 року, [PERSON]. уповноважена представляти інтереси [PERSON] в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, органах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з усіх питань, що його стосуються ( [PERSON] ). Щодо віднесення отриманих відповідачем коштів до заробітної плати та тієї обставини, що вони не підлягають поверненню суд зазначає наступне. Стаття 121 КЗпП України визначає, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 1215 ЦК України визначає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Верховний Суд у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 910/24323/16 зробив висновок, що згідно з п.п. 3.15 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року, не належать до фонду оплати праці витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення. Таким чином, оскільки витрати на наймання житлового приміщення під час відрядження, вартість проїзду не входять до структури заробітної плати, вказані кошти не надані відповідачу як засіб до існування, отримані відповідачем кошти не відносяться до заробітної плати. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що оскільки відповідач під час відрядження не використовував для проживання нерухоме майно, яке міг надати в оренду ФОП [PERSON] , відпали правові підстави для набуття [PERSON] грошових коштів в розмірі 552 500,00 грн., отриманих як компенсація за винаймання житла для проживання під час відрядження. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved