Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Міщенко Н.В. звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] , якою просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 06 вересня 2019 року. Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично шлюбні відносини та спільне проживання припинено з жовтня 2024 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Позивачка наразі перебуває у декретній відпустці та отримує від держави соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн щомісяця, також має з дитиною статус ВПО. Батько дитини участі в її утриманні та вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач є особою працездатного віку, інших дітей як і інших осіб на утриманні не має. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В ухвалі про відкриття провадження у справі сторонам роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позовних вимог, не надіслано, зустрічну позовну заяву не пред`явлено. Ухвалою суду від 24.06.2025 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Міщенко Н.В. про витребування доказів та витребувано: у Київського відділу обслуговування платників ДПІ ГУ ДПС у Харківській області відомості про суми/джерела виплачених [PERSON] , [INFO] , доходів та утриманих податків з І кварталу 2024 року по ІІ квартал 2025 року в якості фізичної особи та у якості ФО-П (дата та номер запису в ЄДР ФО-П від 06.10.2024, 2010350000000660035; у ПП Завод «GoodWin» відомості про наявність трудових відносин з [PERSON] , [INFO] , посаду та розмір заробітної плати (доходу); у ТОВ «Нові Вікна» відомості про наявність трудових відносин з [PERSON] , [INFO] , посаду та розмір заробітної плати (доходу). 07.08.2025 від ТОВ «ГУД ВІН ХХІ» до суду надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, з яких вбачається, що згідно з інформацією з Реєстру, свідоцтво про державну реєстрацію ПП «GoodWin» недійсне. За поштовою адресою нібито ПП «GoodWin»: 614054, м. Харків, Загородній в`їзд, б. 22, знаходяться офісні приміщення іншої юридичної особи ТОВ «ГУД ВІН ХХІ». Також зазначено, що адреса: м. Харків, Заміський в`їзд, б. 22 є неіснуючою. Саме на таку адресу (неіснуючу) представник позивачки направляла адвокатські запити, які в подальшому були вручені неналежному суб`єкту-адресату ТОВ «ГУД ВІН ХХІ». Крім того, письмові пояснення мають інформацію про те, що ТОВ «ГУД ВІН ХХІ» ніколи не знаходилося та не знаходиться у трудових відносинах з [PERSON] , [INFO] . Звернуто увагу на те, що «GoodWin» не є заводом, а це зареєстрований знак для товарів і послуг. Будь-яка інша інформація та докази витребувані судом, станом на час постановлення судового рішення, надані не були. Про причини невиконання ухвали суду не повідомлено. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положення ч. 1, ч. 2\~статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє\~\~від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її\~\~до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~Сімейного кодексу України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 06 вересня 2019 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 662. (а.с.8). Позивачка у тексті позовної заяви зазначає, що шлюб з відповідачем не розірвано, але фактично шлюбні відносини та спільне проживання припинено з жовтня 2024 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2024 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . (а.с.8 зворотна сторона). Після припинення шлюбно-сімейних відносин між батьками дитини, сторонами по справі, позивачка мешкає та зареєстрована з дитиною окремо, самостійно її виховує і утримує, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст.\~184\~Сімейного кодексу України,\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з такого. За змістом\~ст. 141 Сімейного кодексу України,\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік»,\~який набрав чинності 01.01.2025, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановленого Сімейним кодексом України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років, на цей час не може бути меншим, ніж 1\~281,50\~грн (тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Відповідно\~до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача. Враховуючи, що спільна дитина позивачки та відповідача проживає разом з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно, несе більші витрати на її утримання, та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини належить визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 2563,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків та забезпечувати участь батька в наданні допомоги позивачці щодо матеріального утримання дитини. Такий висновок суд зробив на підставі тих доказів, які надані суду позивачкою, а саме: копій паспортів та РНОКПП, копій Довідок про реєстрацію місця проживання, копій Довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копії свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про народження, копії Наказу № 46/2 про надання відпустки, копії листа КНП «Міська дитяча поліклініка №13», копій фіскальних чеків, копії виписки з Реєстру, копії листа Харківського обласного центру зайнятості, копії Витягу з реєстру платників єдиного податку, копій адвокатських запитів та копій документів на підтвердження повноважень представника позивачки. (а.с.4-32). Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених\~ст. 192 Сімейного кодексу України,\~звернутись до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів. Також, у разі наявності потреби та доказів, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у порядку ст. 185 Сімейного кодексу України. До додаткових витрат на дитину відносяться витрати, які крім аліментів, покривають особливі потреби дитини, такі як розвиток здібностей, лікування, або інші особливі обставини.\~Вони стягуються окремо від аліментів і можуть включати оплату спортивних секцій, музичних шкіл, лікування, або навіть навчання за кордоном, якщо дитина має особливі потреби. Отже, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2563,00 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 17.06.2025. Згідно зі\~статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України,\~судовий збір включено до складу судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст.\~133, ч. 1, ч. 2, ч. 6\~ст.\~141 Цивільного процесуального кодексу України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави в сумі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial