Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , надійшла позовна заява до Нікопольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який позивачці доводиться дядьком. За життя [PERSON] , яка [PERSON] доводиться матір`ю, подарувала сину глинобитний жилий будинок [ADDRESS] , житловою площею 13,5 кв.м., що підтверджується копією договору, посвідченого державним нотаріусом Нікопольської державної нотаріальної контори за реєстраційний № 2-208 від 31.01.1989 року. В даному будинку [PERSON] був зареєстрований до дня смерті, але у зв`язку зі станом здоров`я, все життя фактично проживав разом з батьками за адресою: [ADDRESS] , які його доглядали. Оскільки на момент своєї смерті [INFO] , [PERSON] фактично мешкав разом із своїми батьками за адресою: [ADDRESS] , то після його смерті батьки та позивачка вважали, що успадкували належне померлому майно в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] помер [PERSON] , який [PERSON] доводиться батьком, а [INFO] померла [PERSON] , яка [PERSON] доводиться матір`ю. Після смерті [PERSON] , за заявою позивачки, приватний нотаріус Апальков Є.В. завів спадкову справу № 225/2022 та при встановлені майна, належного померлій, з`ясувалось, що глинобитний жилий будинок [ADDRESS] , житловою площею 13,5 кв.м., який належав сину померлої, ними не був успадкований, так як син на час смерті був зареєстрований за іншою адресою, тому, цей будинок не входить до спадкового майна. З`ясувавши дані обставини, позивачка 11.03.2025 року звернулась до [PERSON] з проханням завести спадкову справу та видати на її ім`я Свідоцтво про пра\-во на спадщину за законом на глинобитний жилий будинок [ADDRESS] , житловою площею 13,5 кв.м., який належав її дядьку [PERSON] , померлому [INFO] . Проте, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, про що було надано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] додатковий строк, тривалістю в три місяці з дня вступу рішення суду в законну силу для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.46--47). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Так, позивачка звернулась до суду з вимогою визначити додатковий строк, тривалістю три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадковим майном, на яке претендує позивачка, є глинобитний жилий будинок [ADDRESS] , житловою площею 13,5 кв.м., що належав спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого 31.01.1989 року. При цьому, позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, але вважає, що пропуск відбувся з поважних причин. Та у позовній заяві не наведено конкретних обставин чи доказів, які б обґрунтовували поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса. Тобто, позовна заява не містить конкретних поважних причин, через які позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у 2009 році. Позивачка посилається на факт проживання спадкодавця разом із батьками за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про проживання, та стверджує, що спадщина була добросовісно прийнята її бабусею [PERSON] після смерті сина. Однак, після смерті [PERSON] у 2022 році нотаріусом було встановлено, що будинок не увійшов до складу спадщини, оскільки [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за іншою адресою. Позивачка не пояснює, чому вона, будучи онукою спадкодавця, не звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини протягом 15 років з дня смерті [PERSON] (з 26.10.2009 року до [INFO] ). Відсутність обґрунтування поважних причин пропуску строку не відповідає вимогам ч.3 ст.1272 ЦК України та судовій практиці. Крім того, твердження позивачки про «добросовісне» прийняття спадщини після смерті бабусі не підтверджується доказами, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини нею самою, відповідно до ст.1268 ЦК України (постійне проживання зі спадкодавцем або подання заяви нотаріусу). Тому, враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд врахувати дані пояснення, розгляд справи проводити за відсутності представника та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.38-40). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [INFO] помер дядько позивачки [PERSON] (а.с.5-7). [INFO] помер й батько [PERSON] - [PERSON] . [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] (а.с.9), яка за час свого життя своєму синові [PERSON] подарувала житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 13,5 кв.м., що підтверджується копією договору, посвідченого державним нотаріусом Нікопольської державної нотаріальної контори за реєстраційний № 2-208 від 31.01.1989 року (а.с.11-14). Згідно актів та довідок, [PERSON] фактично мешкав разом із своїми батьками за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про той факт, що особи, які з ним проживали на час смерті, спадщину прийняли фактично, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі спадкової справи, яка була заведена до майна померлого, позивачка [PERSON] 11.03.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак, у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, про що було надано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с.19). Позивачка, в обґрунтування своїх позовних вимог щодо звернення до суду, послалась на те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважної причини, оскільки вона вважала, що спадщина була прийнята фактично, однак, з причини юридичної необізнаності, позбавлена права на спадкове майно. Згідно\~ \~ч.3\~\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В силу ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в матеріалах справи наявні докази про поважність пропуску подання заяви про прийняття спадщини, які свідчать про обґрунтованість вимог, суд \~вважає, що \~дані \~обставини \~пов`язані \~з об`єктивними \~та істотними труднощами для спадкоємця, що дає суду підстави визнати обставини поважними та вважає доцільним надати [PERSON] додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved