Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути заборгованість у розмірі 34315 грн. В обґрунтування позову вказав, що 07.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7993769 згідно умов якого відповідач тримав 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем у строк встановлений договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Враховуючи ці обставини та умови чинного законодавства та п.3.2.6 кредитного договору №7993769 від 07.03.2024 року - Позикодавець має право відступити, передати, будь-яким іншим чином відчужувати а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії договору без згоди позичальника. П.7.1 Кредитного договору №7993769 від 07.03.2024 року визначає, що Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обовязки сторін що ним обумовлені з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами зобов`язання. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили визначені ст11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є Анкета заява на кредит №7993769 від 07.03.2024 року . Відповідно до умов кредитного договору, 29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №7993769 від 07.03.2024 року , що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7993769 від 07.03.2024 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року. Сума заборгованості відповідача становить 34315 грн, відповідно Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року з них: заборгованість за тілом кредиту 9000 грн. заборгованість за відсотками 23615 грн. заборгованість за комісією 1700 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих.№23773739/4219 ВІД 23.04.2025 Р. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.05.2025 року відкрито провадження по справі. Від відповідача по справі на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що заперечує проти укладення кредитного договору, та вказує що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір про споживчий кредит було створено в порядку , визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Зазначає, що ним не укладався договір про споживчий кредит у редакції, яку долучає позивач, відповідно не погоджував кредитну ставку та інші кабельні умови кредитування. Вимоги про нарахування та сплату відсотків є явно завищеними та не відповідають засадам справедливості та добросовісності. Прохав зменшити розмір відсотків до 9\~000 грн., оскільки стягнення відсотків у заявленій сумі в розмірі 23615 грн. суперечить принципам розумності та справедливості, є наслідком дисбалансу договірних відносин та призведе до сплати непропорційно високої суми компенсації за користування кредитом. Зазначив, що позивачем не надано доказів підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги у сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Окрім того вказав, про відсутність доказів про перерахунок на його рахунок грошових коштів, та вказав, що не відомо кому належить рахунок на який переведено грошові кошти. Від представникапозивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник вказав, що відповідач передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. Згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ "Мілоан", приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо. Тобто, підписання Відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. \~ \~ \~ \~Отже, Відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Вказав, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті Позичальника з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Щодо дійсності кредитного договору № 7993769 від 07.03.2024 року укладеного у формі електронного правочину, то згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно п.1.1. Кредитного договору, цей Договір здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Доводи Відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 124914079 від 07 березня 2024 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № [NUMBER] , кредитні кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Натомість відповідач, який заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, не надав. Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. З витягу із Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог № 108-МЛ від 29.07.2024 року вбачається, що ТзОВ «Мілоан» передало, а ТзОВ ФК «Кредит- Капітал» прийняло право вимоги за кредитним договором № 7993769 від 07.03.2024. Відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 7993769 від 07.03.2024 року, комісія за надання кредиту: 1700.00 грн., яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду відзив в якоум прохав в задоволенін позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7993769 згідно умов якого відповідач тримав 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем у строк встановлений договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Враховуючи ці обставини та умови чинного законодавства та п.3.2.6 кредитного договору №7993769 від 07.03.2024 року - Позикодавець має право відступити, передати, будь-яким іншим чином відчужувати а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії договору без згоди позичальника. П.7.1 Кредитного договору №7993769 від 07.03.2024 року визначає, що Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обовязки сторін що ним обумовлені з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами зобов`язання. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили визначені ст11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є Анкета заява на кредит №7993769 від 07.03.2024 року . Відповідно до умов кредитного договору, 29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №7993769 від 07.03.2024 року , що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7993769 від 07.03.2024 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року. АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надано інформацію стосовно рахунків [PERSON] , якою підтверджується відкриття на ім`я [PERSON] , емітованої картки [NUMBER] на яку здійснено переказ грошових коштів 07.03.2024 року в сумі 10\~000 грн. Вказана інформацію повністю спростовує доводи відповідача про неотримання грошових коштів та відсутність доказів того, на чий рахунок були переведені грошові кошти кредитором. Сума заборгованості відповідача становить 34315 грн, відповідно Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 року з них: заборгованість за тілом кредиту 9000 грн. заборгованість за відсотками 23615 грн. заборгованість за комісією 1700 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих.№23773739/4219 ВІД 23.04.2025 р. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.10561\~ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердженян своїх доводів щодо не укладення договору та факту отримання ним грошових коштів. Згідно зі\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 дійшла висновку про те, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. З огляду на те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 23615 грн. не є співмірною сумі кредиту у розмірі 9000 грн., а відтак суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за кредитним договором, суд вважає, що умови укладеного договору в частині відсотків в сумі 23615, є несправедливими. Враховуючи те, що проценти за користування кредитними коштами перевищують суму (тіло) кредиту, що є несправедливим, а розмір нарахованих позивачем процентів не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити заборгованість за процентами з 23615 грн. до розміру заборгованості за кредитом 9 000грн. Отже, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №7993769 року в розмірі 19700 грн., з яких 9000грн.\~заборгованість за тілом кредиту та 9 000 грн\~заборгованість за відсотками та 1700 грн за комісією.. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2422,40 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial