Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначив що ТОВ «ФК «Кредит Капітал» є правонаступником ТОВ «Мілоан» та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4229463 від 11.06.2021 в розмірі 27938,80 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Зазначає, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Однак відзив на позов, із викладенням письмових заперечень і підстав невизнання позовних вимог позивача, до суду не подавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №4229463, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 8000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі не пізніше 11.07.2021 на 30 днів, з відповідними відсотками та комісією, зазначеними у вказаному договорі. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER], який був направлений 11.06.2021 о 19:21 відповідачу на зазначений ним у заявці номер телефону ( [NUMBER] ). Крім цього, відповідач був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту №4229463, де зазначені умови кредитування. До матеріалів позовної заяви також долучена анкета-заява на кредит №4229463 від 11.06.2021, яка містить інформацію про анкетні та персональні дані позичальника [PERSON] та номер рахунку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами вищевказаного договору №4229463 від 11.06.2021. Відповідно до платіжного доручення №48533453 від 11.06.2021 ТОВ «Мілоан» здійснило переказ грошових коштів у розмірі 8000 грн. на картку [NUMBER] , призначення платежу: згідно договору №4229463, отримувач [PERSON] . У порушення положень договору відповідач користуючись коштами наданими йому банком не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за зазначеним договором. Відповідачем в ході розгляду справи не було надано жодного доказу на спростування позовних вимог позивача. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. 18.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до глави 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №77-МЛ, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №48533453 від 11.06.2021. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором №48533453 від 11.06.2021, на час відступлення права вимоги, непогашена заборгованість перед позивачем становить 27938,80 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 6984 грн., заборгованості по відсотках в сумі 20954,80 грн. На адресу відповідача направлялися досудові вимоги щодо погашення існуючої заборгованості. За змістом ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, як набувача права вимоги до цього боржника на підставі Договору факторингу №103-МЛ від 28.08.2023, заборгованості за кредитом в 32602,50 грн. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved