Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №618189 від 28.05.2021 у розмірі 36176,06 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.05.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (далі Товариство) та [PERSON] (далі відповідач, споживач) укладено Договір про надання споживчого кредиту №618189 (надалі Договір). Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Товариства: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. На виконання Договору на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн. 28.08.2023 відповідно до умов Договору факторингу №2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») відступило право вимоги за Договором на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (позивач), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача на суму заборгованості за Договором, яка становить 36176,06 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту 18735,37 грн.; заборгованість за відсотками 17440,69 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку з порушеннями відповідачем умов Договору Позивач, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача направив повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Договору. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», загальна сума якої складає 36176,06 грн а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 13.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судові засідання 18.09.2025 та 09.10.2025 представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судові засідання 18.09.2025 та 09.10.2025 не з`явилася, письмових заяв не надала, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, а саме: рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на останню відому адресу місця реєстрації/проживання, що зазначена в Договорі, а також оголошенням про виклик на сайті Судової влади України. Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 28.05.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №618189 (Договір), відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає споживачу кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути коти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2). Сторонами погоджені такі умови: сума кредиту 25000,00 грн; тип кредиту кредит; строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 28.05.2024, відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до Договору); тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду і становить: 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних (п.1.3 1.5). Договір підписано відповідачем власноручно (а. с. 19-21). Перед підписанням Договору відповідач отримала усю необхідну переддоговірну інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що підтверджується п.8.8 Договору та Паспортом споживчого кредиту (а. с. 22). Як вбачається з Графіку платежів (Додаток №1Договору), періодичність внесення платежу за Договором щомісячно, платежі включають сплату нарахованих процентів за користування кредитом та часткове повернення суми кредиту (а.с. 23). Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у розмірі 20\~000,00 грн на користь споживача за реквізитами вказаного рахунку, з подальшою видачею в готівковому порядку через каси відділень кредитного посередника, 5000,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. На виконання Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в сумі 20\~000,00 грн на вказаний в п.2.1 Договору рахунок, що підтверджується платіжною інструкцією №847 від 28.05.2021 (а. с. 33). 28.08.2023 між Товариством та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до якого на підставі Реєстру прав вимог (Додаток №1) позивач набув права грошової вимоги за Договором до відповідача в сумі 36176,06 грн, з яких 18735,37 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 17440,69 грн сума заборгованості за відсотками. Суду також надана платіжна інструкція №4565 від 28.08.2023 про сплату фінансування за відступлення прав вимоги за договором факторингу (а.с. 37). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за кредитом\~(а.с.\~14)\~відповідач свої\~зобов`язання за\~Договором не\~виконувала належним\~чином,\~заборгованість \~відповідача за\~Договором становить\~ 44696,06 грн, з яких 22842,99 грн сума заборгованості за кредитом; 21853,07 грн заборгованість за процентами. Водночас, відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 на момент відступлення прав вимоги залишок боргу за Договором становив: 36176,06 грн, з яких 18735,37 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 17440,69 грн сума заборгованості за відсотками, тобто права вимоги за Договором відступлені позивачу на суму 36176,06 грн Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існуванні на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627, 628\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.\~628\~ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існуванні на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627, 628\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Надані позивачем документи підтверджують факт укладення між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договору про надання споживчого кредиту від 28.05.2021 №618189, а також перерахування коштів кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у сумі 20000,00 грн відповідачу. Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, у нього виникла заборгованість. Суд встановив, що матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за Договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в сумі в сумі 36176,06 грн, з яких 18735,37 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 17440,69 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат представник позивача надав Договір про надання правової допомоги від 01.01.2025 №42649746, детальний опис робіт (наданих послуг) наданих адвокатом Лівак І.М. від 30.05.2025, Акт №618189 на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.05.2025 на загальну суму 6000,00 грн. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Враховуючи, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, нескладність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача до суду заяв по суті, їх складність та об`ємність, витрачений час, суд вважає, що сума витрат у розмірі 6 000 грн є завищеною. Відтак, на засадах співмірності та справедливості суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 5 000 грн.

Outcome: approved