Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла указана позовна заява про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2024 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (Позикодавець) та відповідачкою (Позичальник) було укладено договір позики №79797827, за яким Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами Договору строк шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язалася повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів відповідно до умов Договору та сплатити проценти від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем було укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким позивач набув права вимоги до відповідачки за договором позики №79797827 від 22.02.2024 у розмірі 30600,00 грн, з яких 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22100,00 - суиа заборгованості за відсотками. Позивач просить стягнути на його користь із відповідачки заборгованість за Договором позики № №79797827 від 22.02.2024 у розмірі 30600,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського\~районного суду\~Черкаської області\~від 05.12.2024\~відкрито провадження\~у справі,\~постановлено здійснювати\~розгляд справи\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін,\~про що\~повідомлено сторони та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Ухвалою Корсунь-Шевченківського\~районного суду\~Черкаської області\~від 06.03.2025 за клопотанням \~представника позивача адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протягом визначеного судом строку відповідач в особі свого представника адвоката Гаврильченка В.М. подала відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Відзив мотивований тим, що в період з 20.02.2024 по 23.02.2024 рік невідомі особи без відома Відповідача, оформила на її ім`я кредити в різних кредитних установах з використанням її номеру телефону та програми «ДІЯ», чим спричинила їй значної матеріальної шкоди. Кошти знімались у банкоматах, зокрема у м. Кривий Ріг та м. Дніпро майже в один і той же час, хоча Відповідач знаходилась у м. Корсунь-Шевченківський. Таким чином невстановлені особи заволоділи номером телефону та застосунком Дія Відповідача і оформили на її ім`я близько 15 кредитів у різних фінансових установах, чим спричинили їй збитків на суму близько 250 тисяч грн. З цього приводу відповідачка зверталася 06.03.2024 до поліції, її заява зареєстрована відділення поліції №1 (м. КорсуньШевченківський) Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за № 1317. По даному факту сектором дізнання відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області відкрито кримінальне провадження за ст.182 ч.1 КК України (незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації) та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024255380000057, що підтверджується витягом з ЄРДР від 02.04.2024. Сторона відповідача вважає, що у справі не надано доказів, що між Відповідачем та виконавцем послуг укладено договір Позики, наданий Позивачем до матеріалів справи, не містять підпису Відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину договору Позики (постанова ВЕРХОВНОГО СУДУ від 16.08.2023 №176/1445/22), списання грошових коштів шляхом використання послуги Екстрагроші в Київстарі відбулося не за розпорядженням Відповідача і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, Відповідачка звернулася до правоохоронних органів. Позивач надав відповідь на відзив, згідно з яким вважає, що твердження відповідача щодо вчинення злочину, шляхом незаконного отримання кредитних коштів на його ім`я, не підтверджено належними та допустимими доказами, адже лише звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину від 02.04.2024, відповідно до законодавства, не є підтвердженням факту вчинення незаконних дій та відповідно доведення позиції Відповідача щодо не укладення ним Кредитних договорів.З наданих Відповідачем матеріалів, вбачається, що суду не надано жодних належних доказів щодо відкриття кримінального провадження за заявою про вчинення кримінального правопорушення, про проведення слідчих дій, про результат проведення слідчих дій, про результат проведення досудового розслідування, про завершення досудового розслідування за заявою про вчинення злочину, відомостей про відкриття судової справи у кримінальному провадженні за фактом розгляду досудового розслідуваннязгідно ч. 2 ст.283 КПК України, ч.2 ст.301 КПК України. Представник відповідачки надав суду заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким вважає, що позивач не обгрунтував, що саме через дії відповідача сторонні особи змогли заволодіти коштами позивача. Зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що стягнення заборгованості, яка виникла не з вини Відповідача не підлягає стягненню з останнього у зв`язку з тим, що він не був стороною даних правовідносин. Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності. Сторони були належним чином повідомленими про розгляд справи, однак у судове засідання не з`явилися. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 - інші види грошового посередництва. 22.02.2024 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", як Позикодавцем та відповідачкою, як Позичальником, було укладено Договір позики №79797827, згідно з яким Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти, а Позичальник зобов`язалася повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю проценти від Суми Позики. Істотні умови Договору позики - сума позики 8500,0 грн, строк договору позики 14 днів, процентна ставка 2,5% у день. Відповідач підписала Договір позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Доказів надання відповідачці коштів за указаним договором позики позивач суду не надавав. 14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким Фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб -Боржників. Згідно з п.1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно з Додатком 2. 20.06.2024 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено Додаткову угоду №29 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Суд зауважує, що частково текст наданого суду документа у копії прихований і не містить загальної суми Прав Вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 становить, Ціни продажу. Так само частина тексту прихована і у копії Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №25 від 20.06.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Згідно з Витягом з Реєстру боржників №25 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 у вказаному Реєстру наявний запис про те, що Боржник [PERSON] за договором позики 79797827 має заборгованість на загальну суму 30 600,00 грн. З виписки по рахунку відповідача [NUMBER] за період з 07.12.2023 по 05.09.2024 та з руху коштів по картці за цим рахунком вбачається що 07.12.2023 на картці було встановлено кредитний ліміт 40 000,00 грн, який 09.12.2023 знижено до 0,00 грн. 20.02.2024 кредитний ліміт підвищено до 40 000,00 грн і 20.02.2024 у банкоматах м. Кривого Рогу знято готівкою з цієї картки кошти кредитного ліміту - 8317,00 грн, 8320,00 грн, 4160,00 грн, 10 400,00 грн, 8840, 00 грн. 21.02.2024 рахунок поповнено на 1000,00 грн. 22.02.2024 рахунок поповнено на 3000,00 грн 1000,00 грн, 3500,00 грн, 1500,00 грн, 8500,00 грн, 7000,00 грн, 3500,00грн та знято через банкомати та перекази 3120,00 грн, 1063,92 грн, 1040,10 грн, 4680,00 грн , 8320,00 грн, 7280,00 грн,, 3120,00 грн. 23.02.2024 та 24.02.2024 так само рахунок поповнювався і з нього знімалися кошти готівкою або шляхом переказів. Відповідач надала довідку Українського бюро кредитних історій, згідно з якою у період з 20.02.2024 по 24.02.2024 відповідачкою було укладено одинадцять кредитних договорів з різними кредитними установами, у тому числі і з ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів" і про ці кредити вона стверджує, що укладені вони не нею, а шахраями. У застосунок Дія до відповідачки надходили повідомлення про запит кредитної історії за вищевказаними кредитними договорами, укладеними у період з 20.02.2024 по 24.02.2024. Відповідачка 05.03.2024 звернулася до Корсунь-Шевченківського відділення поліції №1 із заявою про те, що невідома особа без її відома оформляла на її ім`я кредити у різних кредитних установах. Згідно з Витягом з ЄДРДР 02.04.2024 за заявою [PERSON] від 07.04.2024 про те, що без її відома здійснила оформлення онлайн кредитів у різних кредитних установах, чим завдала їй збитки на 67 000,00 грн, було зареєстровано кримінальне провадження 12024255380000057 за ч.1 ст. 182 КК України. Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно з пунктом 2 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням,затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку. 4) Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19). За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір, суд виснує, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не надав належних доказів, які б підтверджували, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач не довів факт отримання та використання відповідачкою кредитних коштів та невиконання нею обов`язку щодо їх повернення позивачу. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed