Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2021 році, маючи намір продати належний йому автомобіль марки «Kia Ceed» 2008 року виписку, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 20.09.2021 він уклав з [PERSON] попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., відповідно до якого, він взяв на себе зобов`язання передати у власність, а [PERSON] прийняти у власність не пізніше 20.12.2022 вказаний вище транспортний засіб. Згідно умов договору, він передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором, він був змушений звернутися до суду з позовом про витребування автомобіля. В ході розгляду справи, йому стало відомо, що належний йому автомобіль був перереєстрований на нового власника, а саме [PERSON] . Зазначає, що своєї згоди на відчуження транспортного засобу він не надавав, а продаж автомобіля відбувся без його згоди та присутності. Посилаючись на викладене, просить суд визнати недійсним договір комісії № 6433 від 26.06.2023 укладений між ним та ПП «Максі Авто» та договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Kia Ceed», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (нині [NUMBER] ), № шасі (кузова) [NUMBER] від 27.06.2023 укладений між ПП «Максі Авто» та [PERSON] . Ухвалою судді від 16.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. 16.08.2024 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження транспортного засобу марки «Kia Ceed», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідачі у встановлений строк відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 24.03.2025 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі на час її проведення зупинено. 20.06.2025 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 14.08.2025 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідачі ПП «Максі Авто», [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. За погодженням сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Відповідно до інформації з ТСЦ МВС № 1841 від 29.03.2024 № Ч-54-905-2024 за позивачем [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб марки «Kia Ceed», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 11). Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. В матеріалах справи наявний договір комісії № 6433 від 26.06.2023, згідно якого ПП «Максі Авто», відповідач у справі, зобов`язалося за дорученням позивача здійснити в його інтересах правочин щодо продажу вищевказаного транспортного засобу за ціною 10000,00 грн. (а.с. 86-87). 27.06.2023, на підставі вказаного договору комісії, між ПП «Максі\~Авто» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 6433, відповідно до якого ПП «Максі Авто», від імені [PERSON] , продало транспортний засіб, який йому належить. 29.06.2023 транспортний засіб марки «Kia Ceed», номер кузова [NUMBER] був перереєстрований на відповідача [PERSON] (а.с.11, 12, 13). Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч.1 ст.658 ЦК України). Тож розпоряджатися майном, за загальним правилом, може тільки власник. За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст. 1011 ЦК України). Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Таким чином, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі ст.388\~ЦК України без оспорювання договору купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не виникли. За відсутності волі власника автомобіля, спрямованої на укладення договору комісії, вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч.3 ст.203, ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст.\~202\~ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Якщо спір стосується правочину, укладеного самим власником (від його імені його представником), то його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник (його представник) та володілець майна не перебували у договірних (зобов`язальних) відносинах один з одним, власник майна може використовувати тільки речово-правові способи захисту. Відповідно до частин 1-3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно висновку експерта № СЕ-19/103-25/4842-ПЧ від 11.06.2025 підпис від імені комітента [PERSON] в договорі комісії № 6433 від 26.06.2023 виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 144-150). На підставі наведеного, судом встановлено, що [PERSON] волевиявлення на відчуження транспортного засобу марки «Kia Ceed», номер кузова [NUMBER] не надавав, оскільки договір комісії № 6433 від 26.06.2023 не підписував, у зв`язку з чим не уповноважував ПП «Максі Авто» вчиняти правочини від його імені, внаслідок чого автомобіль марки «Kia\~Ceed»,\~номер кузова\~ [NUMBER] був відчужений всупереч волі позивача, як власника, відповідачу [PERSON] , що свідчить про недійсність договору купівлі-продажу № 6433 від 27.06.2023, укладеного між ПП «Максі\~Авто» та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, суд аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку дійшов висновку про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також серед іншого витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 6418,08 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0054110042 від 13.05.2025 та було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Відтак, з відповідачів в користь позивача слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 3028,00 грн. та 6418,08 грн. за проведення експертизи.

Outcome: approved