Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (далі - ТОВ «ФК Дебт Коллекшн») звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року в розмірі 34 050,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 31 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (далі ТОВ «Гоуфінгоу») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» (далі ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп») укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/21 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . У свою чергу 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 04 лютого 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2365718338/231369, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10\~000,00 грн строком на 30 днів із сплатою відсотків у розмірі 1,85 % на добу. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 26 травня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 34 050,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 24 050,00 грн. Кредит наданий клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог ч. 4\~ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування»,\~п. 6 ч. 3\~ст. 175 ЦПК України\~позивач повідомив, що ним на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена [PERSON] без виконання. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін і призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов до суду не подав, про причини свого неприбуття не повідомив. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із відповіді № 1727186 від 02 вересня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана відповідачу судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 03 жовтня 2025 року на 09 год. 15 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця його реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір № 2365718338/231369 про надання фінансового кредиту. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору ТОВ «Гоуфінгоу» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04 березня 2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки\~- фіксована. Згідно з п. 1.4 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідачем у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Як убачається із повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн» від 19 серпня 2025 року № 2025-ПО/217, на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 04 лютого 2020 року в сумі 10 000,00 грн за реквізитами вказаної платіжної картки. 31 травня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 вказаного договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перерахувало ТОВ «Гоуфінгоу» кошти в загальному розмірі 3\~306 640,45 грн, підстава платежу - оплата ціни за відступлення права вимоги за договором факторингу № 1-31/05/21 від 31 травня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/21 від 31 травня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року в сумі 34 050,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 24 050,00 грн. У подальшому 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 вказаного договору відступлення права вимоги кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Позивач перерахував ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» кошти в загальному розмірі 3\~311 640,45 грн, підстава платежу - оплата згідно договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року в сумі 34 050,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 24 050,00 грн. 27 травня 2025 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року. Вказані обставини підтверджуються: вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року; довідкою про ідентифікацію; індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року; повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн» від 19 серпня 2025 року № 2025-ПО/217; випискою з особового рахунка за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року; договором факторингу № 1-31/05/21 від 31 травня 2021 року; платіжними дорученнями № 36 від 04 червня 2021 року та № 37 від 10 червня 2021 року; витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/21 від 31 травня 2021 року; договором відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року; платіжними інструкціями № 1 від 04 червня 2021 року та № 2 від 09 червня 2021 року; витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року. Згідно з ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, 04 лютого 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2365718338/231369, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 10 000,00 грн строком на 30 днів у безготівковій формі. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору за користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «Гоуфінгоу» 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Пунктом 3.3.3 даного договору сторони погодили, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, у повному обсязі нараховані проценти по кредиту. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 2365718338/231369 позивачем надано суду виписку з особового рахунка, яка не містить обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідача по відсотках в сумі 24 050,00 грн, зокрема у ній не зазначено періоду нарахування таких відсотків, процентну ставку. Отже, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 24 050,00 грн із врахуванням умов договору кредиту. Також ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку кредитування та сплати відповідачем нарахованих процентів по кредиту відповідно до умов кредитного договору. При цьому згідно графіку розрахунків (додаток № 1 до договору) сума нарахованих процентів за 30 днів кредитування кредитом становить 5550,00 грн. Тому суд вважає, що стягненню із [PERSON] підлягають проценти за 30 днів користування кредитом за період з 04 лютого 2020 року по 04 березня 2020 року у розмірі 5550,00 грн (10000,00 ? 1,85 % ? 30 = 5550,00). У свою чергу відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за кредитним договором № 2365718338/231369. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором № 2365718338/231369 від 04 лютого 2020 року в розмірі 15 550,00 грн, а саме: 10 000,00 грн\~- заборгованість за сумою кредиту; 5550,00 грн -\~заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 1106,26 грн (15\~550,00 ? 2422,40 ? 34 050,00 = 1106,26). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Частиною першою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зважаючи на той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 4795,15 грн (10 500,00 ? 15\~550,00 ? 34 050,00 = 4795,15). Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: partial