Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі: - рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2015 року за №206/716/16-ц на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з частини на тверду грошову суму у розмірі 1598,00 грн.; - рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року за №206/6213/19 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з частини на тверду грошову суму 1598,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішеннями Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2015 року за №206/716/16-ц та від 19.12.2019 року за №206/6213/19 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання кожної дитини по частини його доходу. Позивач вказує, що розмір аліментів, присуджених до стягнення зазначеними рішеннями судів підлягає зміні, оскільки матеріальний стан позивача суттєво змінився, у зв`язку з проживанням з ним та перебуванням на його утриманні ще однієї дитини, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 26.05.2025 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 02.06.2025 року продовжено [PERSON] процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та зазначив, що на тепер ніде не працює, оскільки займається вихованням малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Їх родину утримує його теперішня дружина, тому він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених рішеннями судів. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та поклалася на думку свого представника, яка просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позов безпідставний, оскільки позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, а не їх розмір. Позивач у відносинах щодо стягнення аліментів є боржником, тоді як питання щодо зміни способу стягнення аліментів може порушувати лише стягувач. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2015 року у справі №206/2090/15-ц, яке набрало законної сили 01.06.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2015 року та до повноліття дитини. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року у справі №206/6213/19, яке набрало законної сили 21.01.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року та до повноліття дитини. [INFO] у позивача [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Матір дитини згідно свідоцтва Серія [NUMBER] від 06.06.2020 року [PERSON] . Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3\~ст. 181 СК України). Отже, чинним законодавством встановлено два способи стягнення аліментів на дитину, шляхом стягнення частки від доходу одного з батьків на користь якого стягуються аліменти або у твердій грошовій сумі, при цьому лише одержувачу аліментів надано право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи; інші обставини, що мають істотне значення тощо. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки у нього народилась ще одна дитини син [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Аналіз змісту\~ст. 192 СК України\~як норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.3ст.\~12\~ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично перебувають на його утриманні. Проте позивачем не було надано доказів на підтвердження витрат, які саме він несе у зв`язку з народженням ще однієї дитини. Зміна сімейного стану відповідача, а саме народження іншої дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. (Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/017/19). Окремо суд зауважує, що як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач фактично заявляє вимогу щодо зміни розміру аліментів, яка по суті є позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів. Разом з цим, з огляду на положення ч. 3\~ст. 181 СК України, позивач, як платник аліментів не наділений правом обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини. З огляду на вищезазначені норми, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, межі заявлених вимог, предмет та підстави позову, та докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові , судові витрати слід віднести на позивача. На підставі викладено та

Outcome: dismissed