Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулаяс у суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 21 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів шляхом складання боргової розписки, згідно умов якої позичальник взяв у позивачки позику у розмірі 17 500,00 долларів США з відсотками, що складають 18% від суми позики (що еквівалентно 3 150,00 доларів США), строком до 01.01.2025 року. Позивачка неодноразово зверталася до позичальника з проханням добровільно повернути суму боргу, однак на прохання відповідач не реагує. 22 квітня 2025 року позивачка направила відповідачу за місцем проживання цінним листом з описом вкладення вимогу про досудове врегулювання спору, проте вимога не була отримана відповідачем. Станом на дату подання позову заборгованість перед [PERSON] на підставі розписки не погашена. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою від 21.10.2024 року в розмірі 20 650,00 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 849,09 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року задоволена заява про забезпечення позову. Постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах суми позовних вимог - 863 789.50 грн., які знаходяться на рахунках в банківських установах України, відкритих на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), крім грошових коштів, що містяться на рахунках [PERSON] , накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Судом встановлено, що 21 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів шляхом складання боргової розписки, згідно умов якої позичальник взяв у позивачки позику у розмірі 17 500,00 долларів США з відсотками, що складають 18% від суми позики (що еквівалентно 3 150,00 доларів США), строком до 01.01.2025 року. Сторона позивача вказує на те, що у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань щодо повернення коштів за договорами позики виникла заборгованість. Станом на 05.06.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 21 жовтня 2024 року складає 20 650,00 доларів США, з яких 17 500,00 доларів США неповернута позика та 3 150,00 доларів США відсотки за користування коштами. З позову вбачається, що станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 21 жовтня 2024 року в розмірі 20 650,00 доларів США, з яких 17 500,00 доларів США неповернута позика та 3 150,00 доларів США відсотки за користування коштами. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 8 637,90 грн

Outcome: approved