Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У позові позивач просить: визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що 13.08.1999 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі сторони набули спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2004. Оскільки квартира придбана у період шлюбу, вона належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Сторони домовленості щодо розділу майна не досягли. Ухвалою від 03.07.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку загального позовного провадження. У зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С. Ухвалою від 08.11.2024 справа прийнята до провадження судді Потоцької С.С., призначені судові засідання. Ухвалою від 12.09.2025 закрито підготовче судове засідання, розгляд справи по суті призначений на 01.10.2025. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте направили заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомленою про дату та місце судового розгляду, своїм правом\~дати особисто\~пояснення в\~судовому засіданні\~чи подати\~відзив на\~позов не\~скористалася клопотань та заяв про причини неявки або відкладення не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13.08.1999 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис від 13.08.1999 № 601 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). 02.09.2004\~між [PERSON] \~та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею: 51, 6 кв.м., житловою площею 27,0 кв. м (а.с. 13). Договір від 02.09.2004 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрований в реєстрі № Д-952. Право власності на квартиру (реєстраційний номер майна 7150778) за адресою: [ADDRESS] зареєстроване 04.10.2024 за [PERSON] , що підтверджується витягом 4929974 від 04.10.2004 (а.с.14) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.09.2025 (а.с.59). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 51,6 кв.м., житловою площею 27,0 кв. м. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач не спростовала презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, правом подання відзиву не скористалася. За таких обставин, враховуючи наведене та норми ст. 60, 61, 65, 70, 74 СК України, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач і відповідач мають рівні частки на нього, оскільки спірна квартира набута сторонами під час шлюбу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме, з урахуванням вимог частини першої статті 70 СК України слід визнати у порядку поділу майна подружжя право власності за кожною із сторін на 1/2 частини спірної квартири. Згідно з ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1200 грн (а.с.1). За правилами\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1200 грн.

Outcome: approved