Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

21.08.2025 року заявник через свого представника адвоката Сідельника К.О. звернулася до суду з вказаною заявою і просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який народився у м.Суми та помер [INFO] в м.Ростов-на Дону Ростовської області, РФ. Заява обґрунтована тим, що [INFO] на території Росії, а саме в м. Ростов-на-Дону помер її чоловік [PERSON] . Копію свідоцтва про його смерть вона отримала лише на початку 2025 року. Для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан» заявник не може, оскільки з РФ розірвані всі дипломатичні контакти. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання спадщини. Ухвалою суду від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі. У наданому відзиві представник заінтересованої особи, посилаючись на те, що факт смерті [PERSON] зареєстрований на території іншої держави, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, з огляду на вимоги п.1 постанови КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», просить заяву [PERSON] залишити без задоволення. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник заявника [PERSON] надав письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі, заяву про встановлення факту смерті підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа сповіщена про час і місце розгляду справи належним чином, участь свого представника не забезпечила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10) За час шлюбу, 17.07.2009 року за договором купівлі-продажу частки житлового будинку, [PERSON] придбала 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5) З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 08.12.2022 року 96100055 Міським (Кіровським) відділом запису актів цивільного стану Адміністрації м.Ростова-на-Дону, вбачається, що [PERSON] , громадянин РФ, [INFO] , місце народження Україна, м.Суми, Сумської області, помер [INFO] в м.Ростов-на Дону Ростовської області, РФ (а.с. 9). З листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.5-12254/6-25 від 17.09.2025 року вбачається, що за інформацією Управління ДМС України в Сумській області, [PERSON] , [INFO] є громадянином України відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України». Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про міжнародне приватне право», до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.1 ст.13 ЗУ «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п.7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми не застосовні у правовідносинах за участю Російської Федерації. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у місті Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВРу відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. У даній справі встановлено, що смерть чоловіка заявника [PERSON] настала [INFO] в м.Ростов-на Дону Ростовської області, РФ. При цьому, з огляду на війну між Україною та РФ [PERSON] позбавлена фізичної можливості звернутися із заявою про видачу їй свідоцтва про смерть [PERSON] на території РФ та апостилювання цього документа відповідними органами. Крім того, з відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації вбачається, що [PERSON] є громадянином України. Статтею 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У даній справі склалася така правова ситуація, за якої дружина [PERSON] , померлого на території Російської Федерації, та який має громадянство України, позбавлена можливості засвідчити в позасудовому порядку факт смерті чоловіка на території Російської Федерації, де видано свідоцтво про смерть російського зразка, що не визнається дійсним в Україні. Подібна за змістом до спірної ситуація стосується встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Статтею 317 ЦПК України врегульовано особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частин дев`ятої-десятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. З наведених вище підстав, оскільки фактично за відсутності оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] , заявник, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка, позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] .

Outcome: approved