Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

17.07.2025 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.12.2021 в розмірі 33 101,46 грн, що складається із заборгованості за кредитом 26 914,90грн та 6\~186,56 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.07.2019 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, 22.12.2021 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн.; тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка, відсотків річних: 42%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTП пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] строк дії - 05/23 тип Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26.06.2025 має заборгованість 33 101,46 грн, що складається із заборгованості за кредитом 26 914,90грн та 6 186,56 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з викладеним, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Холодногірський районний суд м. Харкова ухвалою суду від 21.07.2025 прийняв позовну заяву прийнято до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Судова повістка про виклик до суду надіслана відповідачу рекомендованим повідомленням за його останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. В постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі\~№ 752/5046/22\~вказано, що: «Аргументи заявника про те, що суд не повідомив його про розгляд справи, є необґрунтованими, оскільки кореспонденція, а саме судова повістка-повідомлення про розгляд справи була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на те що кореспонденція, яка була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України він є таким, що її отримав». Аналогічна правова позиція викладена\~\~05 лютого 2025 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 128/240/20, провадження № 61-10183св24 (ЄДРСРУ № 125005548) та 24 березня 2025 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 706/208/15-ц, провадження\~№ 61-11296св23\~(ЄДРСРУ № 126088362). Відповідач в судове засідання до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 05.07.2019 підписав паспорт споживчого кредиту, 22.12.2021 підписав заяву №б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» при підписанні якої підтвердив згоду на те, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання Банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито кредитний рахунок у вигляді відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці та встановлено початковий кредитний ліміт. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTП пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Умовами кредитного договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії, пені та штрафів за користування кредитом. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту, який відповідач підписав 05.07.2019, він ознайомлений з умовами кредитування, правилами користування карткою, розміром відсотків, пені, тощо. Так, відповідно до\~п. 1.2. Договору, тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн., тип кредитної карти: картка «Універсальна» строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією. п.1.3 Договору передбачено, що процентна ставка, відсотків річних - 42%; а кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору), проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору). На підставі укладеного Договору для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] строк дії - 05/23 тип Універсальна, на яку йому встановлено кредитний ліміт, що підтверджується\~випискою по\~рахунку. Крім того, як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , на його картковий рахунок 05.07.2019 встановлено кредитний ліміт в розмірі 2 500 грн., який надалі неодноразово збільшувався, у максимальному розмірі 12.12.2023 до 41\~000 грн. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Активація ним картки та користування картковим рахунком та кредитними коштами свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Викладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача. Відповідно до\~положень постанови\~Верховного Суду\~від 16\~вересня 2020\~року у\~справі №\~200/564/18\~доказами,\~які підтверджують\~наявність заборгованості\~та її\~розмір,\~є первинні\~документи,\~оформлені відповідно\~до статті\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність».\~Пунктом 5.6\~Положення про\~організацію оперативної\~діяльності у\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 18\~червня 2003\~року №\~254,\~виписка з\~особового рахунку\~клієнта є\~первинним документом\~та підтвердженням\~виконаних за\~день операцій.\~Аналогічна за\~змістом норма\~закріплена у\~пункті 62\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 04\~липня 2018\~року №\~75. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідно до виписки за договором №б/н за період 01.12.2021 по 26.06.2025 вбачається, що витрати по рахунку становлять 40 624,93 грн, надходження\~7 243,47 грн., баланс на кінець періоду 33 101,46 грн., таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. І з цієї виписки слідує, що [PERSON] отримував банківські кошти та користувався ними, періодично погашаючи заборгованість. АТ КБ \~ПриватБанк свої \~зобов`язання\~ за Договором\~виконав у\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатися\~кредитними коштами. Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі - 60,0% для картки «Універсальна». Відповідач користувався\~кредитним лімітом,\~повертав використану\~суму кредитного\~ліміту та\~сплачував відсотки\~за користування\~кредитним лімітом,\~але припинив\~надавати своєчасно\~позивачу грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов Договору,\~що має\~відображення у\~розрахунку заборгованості\~за договором\~та підтверджується\~випискою за\~рахунком. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч 1, 2 ст.\~202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч 1, 2 ст.\~207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.\~628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1 ст.634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ) Відповідно до ч. 1 ст.6 цього Закону\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього\~Закону\~надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2)назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3)прізвище, ім`я і по-батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4)найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Положеннями ч. 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч 1, 2 ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд у власній постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/ 19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, у тому числі приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину ( узятих учасниками правовідносин на себе конкретно визначених зобов`язань ). \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевказані норми матеріального та процесуального права і оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані Банком письмові докази: розрахунок заборгованості за кредитним договором та копії: Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.12.2021, паспорту споживчого кредиту від 05.07.2019, виписки за договором б/н за період 01.1.2021 по 26.06.2025, суд вважає доведеними факт укладення 22.12.2021 кредитного договору між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» і факт не виконання належним чином позичальником своїх кредитних зобов`язань. Згідно з наданим банком розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором б/н від 22.12.2021 станом на 26.06.2025 виникла заборгованість у сумі 33\~101,64 грн, що складається із заборгованості за кредитом 26\~914,90грн. та 6 186,56 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Наявність заборгованості з повернення тіла кредиту підтверджується розрахунком представника позивача та випискою з особового карткового рахунку відповідача [PERSON] , які останнім не спростовані. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, на підставі частини другої\~статті 530 ЦК України\~\~АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Щодо стягнення з відповідача нарахованої суми процентів у розмірі 6 186,56 грн., суд зазначає таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2021 між банком та\~\~ [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання\~до Умов та Правил надання послуг, а також Тарифів банку у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] підписав заяву №б/н від 22.12.2021 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн.; тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка, відсотків річних: 42%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.12.2021 вбачається, що станом на 26.06.2026 [PERSON] має заборгованість в розмірі у сумі 33 101,46 грн. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.12.2021, позивач посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, які були підписані\~\~ [PERSON] 22.12.2021 та 05.07.2019. Як вбачається з заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 22.12.2021 сторони погодили, що процентна ставка становить 42,0% річних для карт «Універсальна» та 40.8% - для карт «Універсальна GOLD». Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за простроченими відсотками. Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №136/840/17 (провадження № 61-2518св18). Як вбачається з паспорту споживчого кредиту від 05.07.2019 сторони погодили, що процентна ставка у пільговий період\~0,00001% річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду 42% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за простроченими відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за відсотками становить 6 186,56 грн. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами ураховується стандарт доказування «більшої вірогідності». Відповідачем у цій справі не спростовано розмір наявної у нього заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, не представлено доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором. За тих обставин, що кредитні кошти використовувалися відповідачем під час здійснення операцій з використанням відповідної банківської картки, з умовами щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами він погодився, проте фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повертає, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення\~позову у\~повному обсязі та\~стягнення в\~примусовому порядку\~з відповідача\~суми заборгованості\~за кредитом\~та заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому стягненню з відповідача підлягає сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved