Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

24 липня 2025 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП та внесків, що сукупно складає 24\~228,48 грн, та заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних і судові витрати (вхідний 29799/25, а.с.2-5). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснює ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». Також позивач у позові зазначає, що квартира [ADDRESS] від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання. Плата нараховується за абонентське обслуговування та місця загального користування (МЗК). Згідно п.14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до\~Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Пунктом 45 означених Правил передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний\~оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Крім того позивач у позові зазначає, що за послугу гарячого водопостачання плата за вказаною адресою не нараховується; нараховується лише плата за абонентське обслуговування (ГВП) та функціонування системи ГВП. Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про її бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги. З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачем укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. Відповідач своєчасно, із січня 2013 року, не вносила плату за отримані послуги з абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії (згідно положень ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019) внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.07.2025, складає 24 228 грн 48 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №40453104. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП та внесків, що сукупно складає 24 228 грн 48 коп. Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 7398,73 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 2230,29 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того позивач просить стягнути з відповідача, сплачений розмір судового збору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 08 жовтня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Представник позивача за довіреністю Давиденко В.Ю., 07.10.2025 через підсистему «Електронний суд», подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував (вхідний №39819/25). Відповідач [PERSON] у судове засідання 08 жовтня 2025 року о 14 год 10 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим 08 жовтня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.20), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.15-16), «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.17), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.18). На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.21). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №433379963 від 30.06.2025 суд встановив, що квартира [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] на підставі свідоцтва дублікату договору дарування №1081 від 12.03.2011, посвідченого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. (а.с.13). Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі\~ № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). \~Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особам, які ним володіють внаслідок державної реєстрації.\~ Із листа-розрахунку по ОР №30321169 суд встановив, що надання послуг з абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП до квартири [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6-7). Із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про встановлення розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» №1021 від 17.09.2019 суд встановив, що цим органом місцевого самоврядування встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно в розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком. Із графи №15 Додатку до означеного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради суд встановив, що розмір внеску по будинку [ADDRESS] складає 2765,58 грн (у рік: 31,79 грн, у квартал 7,95 грн) (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №15309/22369-01-10 від 28.07.2025, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 11.11.2024 і дотепер (а.с.29). Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП, що йому надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». З листа-розрахунку по ОР №30321169 суд встановив, що за період із січня 2013 року до червня 2025 року включно відповідач має заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їй послуги з абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП, а також внесків у загальному розмірі 24\~228,48 грн, оскільки оплата означених послуг та внесків відповідачем проводилась не щомісячно і не в повному розмірі. Крім того із розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р [NUMBER] суд встановив, що позивачем нараховано відповідачу, за період з 21.01.2014 до 31.01.2022, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 2230,29 грн (а.с.9), та інфляційних втрат за період з лютого 2014 року до січня 2022 року, що становить 7398,73 грн (а.с.8). Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача [PERSON] ) від оплати таких послуг. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017\~передбачено, що витрати оператора (їх складових частин) відшкодовується споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.6 ст. 19\~Закону України «Про теплопостачання»\~№2633-IV від 02.06.2005, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, споживач, за умови отримання ним відповідних послуг, несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019\~(далі\~- Правила №830), визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених\~частиною другою\~статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному\~статтею 10\~Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відповідно до п.14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до\~Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу). Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) (п.38 Правил №830). У підпункті 13 пункту 45 Правил №830 зазначено, що у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Таким чином, об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку як житлових, так і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 (провадження №61-22793св19) зроблено правовий висновок, що незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Такий правовий висновок Верховного Суду ґрунтується на тому, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» здійснює нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будинку та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015\~визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла. Згідно з п.11 ч.1\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог\~постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Відповідно до\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526,\~530 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] (власником якої є відповідач, починаючи з 02.03.2011) від`єднана від системи централізованого опалення (теплопостачання), тому ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» нараховується плата за абонентське обслуговування внутрішньобудинкових систем, функціонування систем, опалення місць загального користування та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] , яка, станом на момент виникнення заборгованості, була і продовжує бути власником квартири [ADDRESS] , так і зареєстрованою, станом на день розгляду справи, в означеному об`єкті житлової нерухомості, мала право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, була споживачем комунальних послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносила плату за абонентське обслуговування (ТЕ), опалення місць загального користування (МЗК), абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП, а також внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» має сплатити заборгованість по оплаті означених послуг в розмірі 24\~228,48 грн (а.с.6-7). Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті вартості за послуги абонентського обслуговування (ТЕ), абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП, опалення місць загального користування (МЗК) та внесків, а також своїх контррозрахунків заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що виникла в зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань з оплати вартості абонентського обслуговування (ТЕ), абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП, МЗК і внесків. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, що їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» є доведеними та обгрунтованими, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач зобов`язана здійснювати оплату за\~абонентське обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП,\~а також сплачувати внески, наведені розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та розміром внесків, затвердженим рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради, а відповідно і не спростовані відповідачем [PERSON] , а тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягає заборгованість за абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем ГВП та внесків у розмірі 24\~228,48 грн, що сукупно утворилася станом на 01.07.2025. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке. Згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 7398,73 грн та 3% річних в сумі 2230,29 грн у зв`язку з простроченням відповідачем оплати житлово-комунальних послуг. Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідача за надані послуги. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем. Частиною 1\~ст.81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що і позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції №721 від 21.07.2025 (а.с.1) суд встановив, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved