Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 4000 грн., а також судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, як внутрішньо переміщена особа за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] , з 20.12.2024 року, про свідчить довідка від 20.12.2024 року № 6332-5003561637. 20.12.2024 року [PERSON] звернувся до Управління з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Рішенням управління від 23.12.2024 року № 1177867245-2024-1 [PERSON] призначено допомогу у розмірі 2000 грн. щомісячно з 01.12.2024 року. 25.06.2025 працівниками управління встановлено факт перебування відповідача за межами України більше 30 днів. Станом на теперішній час, відповідач не повідомив управління про настання обставин, що впливають на виплату допомоги. Рішенням управління від 27.06.2025 року № 191 відмовлено [PERSON] в призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Розмір надміру виплаченої допомоги внаслідок зловживання з боку відповідача за період з 01.05.2025 року до 30.06.2025 року складає 4000 грн. Про розмір незаконно отриманої суми допомоги відповідача повідомлено листом управління від 04.07.2025 року № 10-29/3406/4-02/25 з пропозицією повернути незаконно отримані бюджетні кошти у добровільному порядку. Станом на теперішній час бюджетні кошти не повернуто. Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 16 липня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Харкова від 01 жовтня 2025 року проведено заочний розгляд даної справи, згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України,\~на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що 20.12.2024 [PERSON] звернувся до структурного підрозділу з питань захисту населення в м. Харкові з заявою № 6332-5003561637 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 6332-5003561637 від 20.12.2024 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] . 20.12.2024 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № 1177867245-2024-1 від 23.12.2024 року [PERSON] призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000 грн. щомісячно з 01.12.2024 року. 25.06.2025 року працівниками Управління через інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему отримано інформацію від Державної прикордонної служби України про виїзд [PERSON] 28.03.2025 за межі України на пункті пропуску Рава-Руська. Як вбачається з рішенні Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради № 191 від 27.06.2024 року, [PERSON] не мав права на допомогу ВПО з 01.05.2025 року, оскільки згідно з верифікацією № 430 знаходився за кордоном. Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради розмір переодержаної відповідачкою допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам становить 4000 грн. за період з травня по червень 2025 року. Відповідно до листа № 10-29/3406/4-02/25 від 04.07.2025 року на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення на розрахунковий рахунок позивача суми переодержаних коштів. Згідно з п. 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 № 332, в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин у травні та червні 2025 року (далі Порядок), допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до п. 3 Порядку з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Згідно з п. 5 Порядку допомога призначається внутрішньо переміщеним особам , зокрема, які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку (далі-перелік територій),щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна) (за технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності - обласною державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації. Відповідно до п. 6 Порядку, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Згідно з п. 8 Порядку нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. У п. 13-1 вищевказаного Порядку вказано, що виплата допомоги продовжується на другий шестимісячний період автоматично, зокрема, отримувачам пенсії, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги. Згідно з п. 22 Порядку з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики. Відповідно до п. 29 вищевказаного Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Отже судом встановлено, що відповідач отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам. Разом з тим, працівниками позивача 25.06.2025 року було встановлено факт перебування відповідача за межами України більше 30 днів починаючи з 28.03.2025, у зв`язку із чим, було ухвалено рішення про відсутність у відповідача права на вищевказану допомогу з 01.05.2025 року та встановлено факт перевиплати допомоги на суму 4000 грн., яку відповідач добровільно не повернув. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 4000 грн. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 гривень. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved