Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу спадкоємцем кредитора за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.05.2013 року між його батьком [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Міхно К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1455. Пунктом 1 договору встановлено, що сума позики за договором становить 4 878 000,00 грн. (чотири мільйони вісімсот сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), що на день укладання правочину становило суму еквівалентну 600 000 (шістсот тисяч) доларів США (валюта боргу). Проценти за цим договором не нараховуються та не сплачуються. Відповідно до п. 1 позичальник зобов`язується повернути названу позику позикодавцю за першою вимогою 31.12.2023 року. Умови договору позики між його сторонами погоджені та викладені у договорі позики від 24.05.2013 року, особисто підписані позикодавцем та позичальником. При отриманні коштів [PERSON] власноруч підписано розписку та зазначено, що 24.05.2013 року вона отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) доларів США. Позикодавець [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись коштами на умовах, передбачених договором та в межах строку його дії. Відповідачка [PERSON] зобов`язалася повернути отримані кошти відповідно до умов договору, однак зобов`язання за договором позики не виконала. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, є його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який звернувся до суду з даним позовом, в особі представника, матері [PERSON] . Так, у зв`язку з невиконанням [PERSON] обов`язків щодо виконання умов договору позики від 24.05.2013 року, законний представник позивача [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 09.09.2024 року вручила відповідачу [PERSON] лист-вимогу про повернення отриманих грошових коштів спадкоємцю кредитора. Так, відповідачка станом на березень 2025 року має заборгованість за договором позики, яка становить 600000,00 (шістсот тисяч) доларів США та відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позовної заяви до суду, становить 24 916 620,00 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот шістнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень. Оскільки відповідачка кошти за договором не повернула, від будь-яких перемовин щодо виконання нею умов договору ухиляється, тому позивач, в особі представника, просив суд стягнути на його користь суму заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року, а також судові витрати. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги визнала частково та зазначила, що дійсно 24.05.2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого сума позики складала 600 000 (шістсот тисяч) доларів США, яку вона особисто отримала від позивача у той же день. У подальшому, згідно з наданими відповідачем розписками, вона 09.07.2013 року у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року передала [PERSON] 5000,00 доларів США; 30.08.2013 року у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року передала [PERSON] 7000,00 доларів США; та 30.10.2013 року у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року передала [PERSON] 9000,00 доларів США, а тому загальний розмір її заборгованості складає 579 000,00 доларів США. На теперішній час через повномасштабне вторгнення та скрутне матеріальне становище, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, не може повністю погасити борг за договором позики, тому не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог у розмірі 579 000,00 доларів США. Представник позивача [PERSON] адвокат Капран І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також зазначила, що про розписки стосовно часткового повернення коштів її довірителю не було відомо. Представник відповідача [PERSON] адвокат Копиленко Д.І. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Міхно К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1455 (а.с. 137). Пунктом 1 договору встановлено, що сума позики за договором становить 4 878 000,00 грн. (чотири мільйони вісімсот сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), що на день укладання правочину становило суму еквівалентну 600\~000 (шістсот тисяч) доларів США (валюта боргу). Проценти за цим договором не нараховуються та не сплачуються. Відповідно до п. 1 позичальник зобов`язується повернути названу позику позикодавцю за першою вимогою 31.12.2023 року. Умови договору позики між спадкодавцем позивача та відповідачем погоджені та викладені у договорі позики від 24.05.2013 року та підписані сторонами. При отриманні коштів [PERSON] власноруч підписано розписку та зазначено, що 24.05.2013 року вона отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) доларів США (а.с.141). Таким чином, позикодавець [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись коштами на умовах, передбачених договором та в межах строку його дії. Відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти відповідно до умов договору. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 10.08.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2377 (а.с.11). Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, є його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №56/2024, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим Станіславом Петровичем (а.с. 88-134). [PERSON] в особі представника, матері [PERSON] , звернувся до суду 26.03.2025 року із позовом до [PERSON] про стягнення боргу спадкоємцем кредитора за договором позики від 24.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Міхно К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1455. Як вбачається з матеріалів справи, законний представник позивача [PERSON] 09.09.2024 року вручила відповідачу [PERSON] лист-вимогу про повернення отриманих грошових коштів у добровільному порядку спадкоємцю кредитора (а.с.7). У судовому засіданні представником відповідача [PERSON] надано оригінали розписок про часткове погашення [PERSON] заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року, згідно з якими позичальник [PERSON] 09.07.2013 року передала (повернула) позикодавцю (кредитору) [PERSON] 5000,00 доларів США, 30.08.2013 року передала (повернула) позикодавцю (кредитору) [PERSON] 7000,00 доларів США, 30.10.2013 року передала (повернула) позикодавцю (кредитору) [PERSON] 9000,00 доларів США, що підтверджується розписками від 09.07.2013 р., 30.08.2013 р., 30.10.2013 р., долученими до матеріалів справи (а.с.138, 139, 140). Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом статей 524, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства у встановлений строк. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначений правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 03.03.2021 по справі № 522/11047/17-ц; від 17.02.2021 по справі № 760/19023/18 та від 27.01.2021 по справі № 205/139/19. Таким чином, договір позики від 24.05.2013 року відповідає вимогам закону та доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання. Частиною другою та частиною четвертою статті 25 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті. Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк ( висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 598 і частини четвертої статті 1281 ЦК України, сформульований у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 59-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39)). Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Зобов`язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов`язаним з його особою (ст.608, 1219 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості за договором позики від 24.05.2013 року, що визнано сторонами та підтверджується наданими доказами, тому сума боргу становить 579 000 доларів США (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч) доларів США, виходячи з офіційного курсу долара США до української гривні станом на дату подання позовної заяви до суду - 1 долар США/41,5277 грн., що в еквіваленті складає 24 044 538,30 грн. Станом на дату розгляду справи боргова розписка перебувала у спадкоємця кредитора, що за правилом ст.545 ЦК України також свідчить про невиконання у повному обсязі позичальником своїх зобов`язань, оригінал якої долучений до матеріалів справи у судовому засіданні. При цьому, судом береться до уваги і те, що договір позики від 24.05.2013 року відповідачкою не оспорюється, а відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку повністю не повернуті та, згідно зі ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, відповідач [PERSON] не виконала у повному обсязі свої зобов`язання та порушила умови договору позики, що підтверджується письмовими доказами та знайшло своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Враховуючи, що фактично отримані кошти в добровільному порядку [PERSON] у повному обсязі не повернуті, суд вважає позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , який є спадкоємцем за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, заборгованість за договором позики від 24.05.2013 року у розмірі 24 044 53 (двадцять чотири мільйони сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять вісім) гривень 30 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим із відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 15140 гривень.

Outcome: partial