Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути страхове відшкодування за завдані збитки в у розмірі 63700,00 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 11.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 06.10.2025 року представник позивача Афанасьєв С.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, 09.04.2025 року через систему «Електронний суд» звернувся з заявою, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу реєстрації, яка підтверджується відповіддю №1106380 з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.02.2025 року, однак, у призначене судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові повістки на 23.06.2025 року та на 06.10.2025 року були повернуті поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, оскільки, надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.07.2018 року між ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено поліс АМ №5851583 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого: забезпечено транспортний засіб: автомобіль «Skoda Spaceback», державний номерний знак [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю: 200000,00 грн, за шкоду, завдану майну: 100000,00 грн. Розмір франшизи: 0,00 грн. Строк дії договору: з 05.07.2018 року по 04.07.2019 року включно. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 06.06.2019 року о 16:30 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda Spaceback», державний номер [NUMBER] в м. Одесі по вул. Південна дорога напроти буд. 2, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «CITROEN Jumpy», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та з автомобілем марки «Mercedes-Benz S 320 CDI», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода та вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] вимог п.12.1 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.07.2019 року (справа №523/10289/19, номер провадження 3/523/4438/19) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень. Зазначена постанова набрала законної сили 06.08.2019 року. Крім того, 06.06.2019 року о 16:30 годині [PERSON] рухаючись в м. Одеса по вул. Південна дорога, 2 керував автомобілем марки «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився в присутності двох понятих. За вказаним фактом співробітником поліції 4 батальйону УПП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 203080 відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 17.09.2019 року (справа №523/10279/19, номер провадження 3/523/4434/19) встановлено факт вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 цього КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 30.09.2019 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, які встановлені постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.07.2019 року (справа №523/10289/19, номер провадження 3/523/4438/19) та постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 17.09.2019 року (справа №523/10279/19, номер провадження 3/523/4434/19), згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, які набрали законної сили. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2019 року в силу презумпції судового рішення додатковому доказуванню не підлягає. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «CITROEN Jumpy», державний номер [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] 07.06.2019 року власник пошкодженого транспортного засобу «CITROEN Jumpy», державний номер [NUMBER] - [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 18.08.2019 року звернувся з заявою про страхове відшкодування. На підставі страхового акту №UA2019060700023/L01/01 від 19.08.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визнало дану подію страховим випадком по ризику настання цивільної відповідальності власника транспортного засобу за заподіяну шкоду, згідно з умовами полісу №АМ 5851583 від 04.07.2018 року, та виплатило потерпілому [PERSON] відшкодування у розмірі 63700,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №34318 від 21.08.2019 року. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з приписами ст.ст.77,78 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що обставини на які посилався представник позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої останнім суми відшкодування в порядку регресу у розмірі 63700,00 грн. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved