Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~поділ спільного\~майна,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~зазначивши наступне.\~Так,\~з 14.05.2016\~року по\~12.03.2025\~р.\~сторони перебували\~у шлюбі. Від спільного\~шлюбу в\~них народились\~діти:\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Брусилівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 12.03.2025\~року у\~справі №\~275/134/25\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу раніше\~укладений між\~сторонами шлюб\~розірвано. Під час\~перебування у\~шлюбі подружжям\~придбано майно,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності. Зокрема,\~відповідно до\~договору купівлі-продажу\~земельної ділянки\~та житлового\~будинку від\~23.10.2023\~року позивачем\~ [PERSON] \~за спільні\~кошти сім`ї\~було придбано\~житловий будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~63,3\~кв.м,\~та земельну\~ділянку площею\~0,\~2500\~га,\~кадастровий номер\~1820982701:001:8108. В Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~право власності\~на зазначені\~житловий будинок\~та земельну\~ділянку зареєстровані\~за позивачкою,\~при цьому\~вид власності\~зазначений як\~спільна сумісна. Оскільки згоди про розподіл будинку після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто, позивач змушена звернутися до суду з позовом про його поділ. Просила визнати шляхом поділу за [PERSON] та за [PERSON] за кожним право власності на частину житлового будинку загальною площею 63,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2025 р. у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.09.2025 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Слівінський В.О. не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав, проти їх задоволення судом не заперечував (а.с. 57). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 14.05.2016 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2025 р. (а.с. 19). 23.10.2023 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенком О.І., позивачкою [PERSON] було придбано цілий житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим номером 1820982701:01:001:8108, площею 0, 2500 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Житлова площа будинку становить 36,1 кв.м., загальна 63,3 кв.м. Зазначений договір було зареєстровано в реєстрі за № 2083 (а.с. 11-14). Також судом встановлено, що згідно з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , при цьому вид власності зазначений як спільна часткова (а.с. 15). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка [PERSON] просила поділити спільне майно подружжя - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , між сторонами шляхом визнання за кожним з них права власності на частку вказаного будинку. При цьому, оскільки судом встановлено, що спірний будинок було придбано позивачкою [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23.10.2023 р. в період шлюбу з відповідачем, доказів набуття позивачкою [PERSON] вказаного будинку за власні кошти суду надано не було, суд погоджується з міркуваннями позивачки та вважає, що, зазначений будинок є спільною сумісною власністю сторін як колишнього подружжя. Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)). За таких обставин суд вважає можливим здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на частину вказаного житлового будинку за кожним, задовольнивши таким чином позовні вимоги [PERSON] . Згідно ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, 50 відсотків сплаченої позивачкою суми судового збору у розмірі 5\~399, 92 грн., а саме 2\~699, 96 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків вказаної суми в розмірі 2\~699, 96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 21, 60, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та

Outcome: approved