Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт, що атестат № [NUMBER] про закінчення Міського професійного технічого училища № 32 м. Сквира Київської області від 14.07.1980 виданого на ім`я [PERSON] , належить йому. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник 08.08.2025 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області з заявою про перерахунок пенсії. Для перерахунку песії він подав атестат № 2617 про закінчення Міського професійного технічого училища № 32 м. Сквира Київської області від 14.07.1980, з якого вбачається, що в період з 01.09.1979 по 14.07.1980 він проходив навчання. Рішенням № 104750005187 від 15.08.2025 йому відмовлено в перерахунку пенсії, так як в атестаті по батькові зазначено « [PERSON] », хоча в дійсності він « [PERSON] ». Внести виправлення в даний документ немає можливості, оскільки при перевірці архівних даних виявлено наказ № 17-к по Сквирському міському професійно-технічному училищі № 32 від 31.08.1979, згідно якого на підставі поданих заяв до складу училища зарахований до складу учнів з 01.09.1979 за порядковим номером 104 [PERSON] . За таких обставин заявник змушений звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. не прибули, до суду представник заявника надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, письмових поясненнь будь-яких заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.1962, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] » ( а. с. 6). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.03.2002 Голосіївським РУ ГУМВС України в місті Києві, а також копії картки фізичної особи платника податків ДПІ у Дарницькому районі м. Києва прізивще, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] » ( а. с. 3-5). Із атестата № 2617 про закінчення Міського професійного технічого училища № 32 м. Сквира Київської області від 14.07.1980, виданого на ім`я « [PERSON] », вбачається, що він проходив навчання в період з 01.09.1979 по 14.07.1980 за спеціальністю «муляр» ( а. с. 7). Рішенням № 104750005187 від 15.08.2025 [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії, так як в атестаті про навчання № 2617 професійного училища № 32 виданого 14.07.1980, по батькові зазначено « [PERSON] », хоча в дійсності він « [PERSON] » ( а. с. 8-9). Із копії трудової книжки [NUMBER] від 27.07.1980 року виданої на ім`я [PERSON] , встановлено, що в період з 01.09.1979 по 14.07.1980 він проходив навчання в професійно-технічному училищі № 32 м. Сквира, атестат № 2617 від 14.07.1980 ( а. с. 10). Із архівного витягу за запит заявника [PERSON] виявлено витяг з наказу № 17-к по Сквирському міському професійно-технічному училищі № 32 від 31.08.1979, згідно якого на підставі поданих заяв до складу училища зарахований до складу учнів з 01.09.1979 за порядковим номером 104 [PERSON] ( а. с. 13). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Оскільки встановлення\~фактуналежності заявнику [PERSON] атестата № [NUMBER] про закінчення Міського професійного технічого училища № 32 м. Сквира Київської області від 14.07.1980 виданого на ім`я [PERSON] , має для нього юридичне значення, а можливість вирішити це питання в позасудовому порядку не передбачено, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням\~викладеного,\~оцінюючи належність,\~допустимість кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для задоволення\~заяви [PERSON] про встановлення факту належності вищезазначеного правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved