Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини звернулася [PERSON] . В обґрунтування\~позову зазначає,\~що з\~29.08.2015\~перебуває з\~відповідачем в\~шлюбі,\~на даний\~час знаходиться\~в процесі\~розірвання шлюбу\~і в\~шлюбі в\~них [INFO] \~народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Зазначила, що вона самостійно не може надати дитині належне матеріальне утримання. Вказує, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча має всі можливості для цього, так є працездатною особою. Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання сина, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 23.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 29.08.2015. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК\~України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2025\~рік"\~встановлено прожитковий\~мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, яким є син сторін у справі становить 3196 грн. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 \~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком малолітнього [PERSON] , [PERSON] його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він на даний час належним чином займається утриманням сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання сина від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в його утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину. Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів суду не надано. Водночас, з довідки про отримані доходи та утримані податки вбачається, що [PERSON] отримує дохід. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 15.07.2025, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Крім того, за правилами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі ст.84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved