Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 11.11.2021 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22034000546935. 28.03.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі божників. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить 25\~643,78 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 25\~643,78 грн., заборгованість за відсотками - 0 грн., заборгованість за комісією - 0 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн. Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до прохальної частини позову представник позивача Кеню Д.В. просить розглянути справу за його відсутності, на вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. При ухваленні рішення у справі просив врахувати те, що сплачена ним заборгованість за кредитом у сумі 43\~170,00 грн. за період з 30.07.2024 по 25.07.2025 була зарахована фактором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у рахунок погашення заборгованості не тілу кредиту, а в рахунок сплати заборгованості за комісією. Тому при ухваленні рішення просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, щодо нарахування комісії. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.\~77 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 11.11.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22034000546935, відповідно до умов договору Позичальник отримав кредит у сумі 37\~000,00 грн. для споживчих потреб, строк кредитування 24 місяці, процентна ставка за кредитом 0,001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 11.11.2021 по 10.06.2021 7% від суми кредиту, з 11.06.2021 по 10.12.2022 5,5% від суми кредиту, з 11.12.2022 по 10.06.2023 4% від суми кредиту, з 11.06.2023 по 11.11.2023 2,25% від суми кредиту. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно зі ст. ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також з матеріалів справи вбачається, що 28.03.2024\~між АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та\~ТОВ «ЦИКЛ\~ФІНАНС» укладено\~Договір факторингу\~№ 28/03/24,\~у відповідності\~до умов\~якого АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» передає\~(відступає)\~ТОВ «ЦИКЛ\~ФІНАНС» за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а ТОВ\~«ЦИКЛ ФІНАНС»\~приймає належні\~АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО»\~права вимоги\~до боржників,\~вказаними у\~Реєстрі божників (а.с. 41-44 - копія договору з додатками). Відповідно до розрахунку заборгованості та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2021, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором у сумі 68\~313,78 грн., з яких: 35\~113,17 грн. заборгованість за сумою кредиту; 0,66 грн. заборгованість за відсотками; 33\~199,95 грн. заборгованість за комісією (а.с. 39, 57). За положеннями ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516\~ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078\~ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено ч. 1 ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується долученими відповідачем доказами, останній сплатив фактору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитом у сумі 43\~170,00 грн. за період з 30.07.2024 по 25.07.2025 (а.с. 82-89), вказана сума була зарахована повністю в рахунок погашення заборгованості за відсотками та комісією, частково тіло кредиту. Позивач просить відповідно до позовних вимоги стягнути з відповідача залишок суми заборгованості за тілом кредиту, яка, на думку позивача, становить 25\~643,78 грн., У свою чергу, відповідач у своїй заяві від 06.10.2025 звертає увагу суду на те, що сплачена ним заборгованість за кредитом у сумі 43\~170,00 грн. у період з 30.07.2024 по 25.07.2025 була зарахована фактором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у рахунок погашення заборгованості за комісією, а не тілу кредиту, та просить суд при ухваленні рішення врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, щодо нарахування комісії та відповідно просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та відповідачем, їх належна оцінка дають суду підстави для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Суд вважає, позивач не правомірно зарахував сплачену відповідачем грошову суму в рахунок погашення заборгованості за комісією, оскільки п. 1.2. Кредитного договору від 11.11.2021 в частині нарахування комісії є нікчемним. З огляду на те, що станом на 28.03.2024 відповідно до Реєстру боржників сума заборгованості за тілом кредиту становила 35\~113,17 грн., а відповідачем сплачено заборгованість у сумі 43\~170,00 грн., у відповідача відсутні будь-які боргові зобов`язання перед позивачем. Представником позивача заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed