Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ [PERSON] звернулася до суду за участі заінтересованих осіб: Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління пенсійного фонду України в Вінницькій області, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. \~ \~ \~ \~Заява мотивована тим, що [PERSON] , народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим на дошлюбне прізвище [PERSON] . 24.06.1986 року заявниця отримала диплом серії [NUMBER] , виданий Київським торговельно-економічним інститутом на дошлюбне прізвище [PERSON] (диплом був виданий на двох мовах російській та українській). 22.10.1988 року заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на чоловікове - « [PERSON] ». Свідоцтво про реєстрацію шлюбу було видано Вінницьким міським відділом ДРАЦС у радянські часи, на російській мові, в якому вказано, що після реєстрації чоловіку було присвоєно прізвище « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». У трудовій книжці на титульні сторінці, де зазначаються персональні данні власника, кадровий працівник, після державної реєстрації шлюбу, зробила виправлення, а саме змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також працівником кадрової служби зроблено запис російською мовою « [PERSON] изменена на [PERSON] на основании свидетельства о браке II-АМ № 368015 от 22.10.88». Даний запис скріплено підписом працівника кадрів та мокрим відтиском печатки. Після реєстрації шлюбу та проголошення Акту незалежності України заявниця отримала паспорт громадянки України, відповідно до якого її прізвище українською мовою зазначено « [PERSON] », а російською « [PERSON] », тобто не так, як у свідоцтві про шлюб, яке було видано на російській мові. Протягом життя у заявниці не виникало труднощів відносно розбіжностей у написанні її прізвища. Проте, заявниця здійснювала трудову діяльність та досягнула пенсійного віку, та звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення їй пенсії, додавши до цієї заяви усі необхідні документи. За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 29.05.2025 року № 023830034257 було відмовлено заявниці в призначені пенсії за віком. Відмоваа полягала в тому, що до страхового стажу не було враховано усі періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки прізвище не відповідає паспортним даним, а також до страхового стажу не було зараховано період навчання, із тих же самих підстав прізвище у свідоцтві про шлюб не відповідає паспортним даним. \~ \~ \~ \~\~Заявниця зазначає, що виправити допущену в трудові книжці та дипломі помилку в інший спосіб неможливо, що й стало підставою для звернення з даною заявою до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27.08.2025 року заяву залишено без руху та заявниці надано строк для усунення виявлених недоліків. 01.09.2025 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02.09.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник заявника адвокат Рябов Д. С. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його та заявниці відстуність, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовільнити. Судові витрати просив залишити за заявницею. Представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо винесення рішення просив прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Головного управління ПФУ у Одеській області у судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив, в якому просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зважаючи на зміст заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] народилась заявниця [PERSON] , батьками якої є: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.02.1964 року.(а.с.11) Диплом серії [NUMBER] , видано 24.06.1986 року на ім`я « [PERSON] ». Крім того у даному дипломі зазначено прізвище, ім`я та по батькові російською мовою « [PERSON] » (а.с. 10 зворотній бік). 22.10.1988 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Свідоцтво про реєстрацію шлюбу було видано Вінницьким міським відділом ДРАЦС на російській мові, в якому вказано, що після реєстрації чоловіку було присвоєно прізвище « [PERSON] », дружині « [PERSON] ».(а.с.9 зворотній бік) Від шлюбу у сторін народилась донька, яка записана в свідоцтві про народження російською мовою як [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначено: «батько - [PERSON] » та «мати- [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.1990 року. (а.с.10) Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 12.05.1998 року, прізвище заявника зазначено на українські мові як « [PERSON] » на російські мові як « [PERSON] », окрім того в картці фізичної особи- платника податків прізвище заявника зазначено « [PERSON] »( а.с.6 зворотня сторона, а.с.7- 9) Як вбачається із копії трудової книжки серії [NUMBER] , на першій сторінці трудової книжки в графі прізвище, внесено виправлення прізвища власниці трудової книжки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказане виправлення здійснено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом ДРАЦС від 22.10.1988 року.(а.с.11 зворотній бік, а.с.14) Відповідно до трудової книги від 15.04.1983 року серії [NUMBER] , свідоцтва № [NUMBER] та № [NUMBER] , копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 23.03.2009 року, прізвище чоловіка заявниці зазначено на російській мові як « [PERSON] », на українській мові як « [PERSON] » (а.с.15-17, 22-23). Доньку заявниці в паспорті громадянина України серії від 28.12.2006 року [NUMBER] на українській мові зазначено як « [PERSON] », на російські мові як « [PERSON] » (а.с.19-21). Рішенням ГУПФ України у Вінницькій області від 29.05.2025 року № 023830034257, заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не було враховано усі періоди роботи згідно трудової книжки, так як прізвище заявниці не відповідає паспортним даним, а також до страхового стажу не було зараховано період навчання, із тих же самих підстав прізвище у свідоцтві про шлюб не відповідає паспортним даним. (а.с.5-6) Розбіжності у написанні імені заявника в описаному вище дипломі та трудовій книжці, виникла в результаті допущення помилки при здійсненні перекладу прізвища заявниці з російської мови на українську. Наведене зумовлює перешкоди у реалізації права заявниці на оформлення пенсії у встановленому законом порядку, а в позасудовому порядку встановити факт належності наведеного правовстановлюючого документу, у заявниці можливості не має. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Встановлення цього факту, має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє законне право щодо оформлення пенсії. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявницею надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованою особою не спростовано доводи, викладені у заяві. Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що диплом серії [NUMBER] від 24.06.1986 року та трудова книжка серії [NUMBER] від 29.08.1981 року, належить заявниці [PERSON] . Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявниці певні правові наслідки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved