Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ»\~ (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»), яке 01 липня 2025 року було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (далі ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») (а. с. 250-252 т. 1), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований\~тим,\~що 31\~березня 2021\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~(далі\~ ТОВ\~«Мілоан»)\~та [PERSON] \~уклали кредитний\~договір №\~101620332,\~відповідно до\~якого останній\~отримав кредит\~в розмірі\~8000\~гривень на\~строк 30\~днів (до\~20\~квітня 2021\~року)\~зі сплатою\~процентів від\~суми позики\~у розмірі\~2400\~гривень,\~які нараховуються\~за ставкою\~1\~%\~від фактичного\~залишку за\~кожен день\~строку користування\~кредитом,\~базова процентна\~ставка за\~користування кредитом\~становить 5\~%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом.\~Право вимоги\~за кредитним\~договором на\~підставі договорів\~факторингу від\~08\~липня 2021\~року перейшло\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ДІДЖИ\~ФІНАНС» (далі\~ ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»), а 24 січня 2022 року до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору про споживчий кредит у нього виникла заборгованість в розмірі 26400 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Ковальчук О. В. від 24 грудня 2024 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а с. 101 т. 1). Представниця відповідача [PERSON] [PERSON] , \~подала зустрічну позовну заяву, в якій вказуючи, що розмір відсотків, зазначений у пункті 1.6 Договору, є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, просила визнати недійсним пункту 1.6 Договору про споживчий кредит № 101620332 від 21 березня 2021 року. Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» про захист прав споживачів прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а. с. 182-183 т. 1). Представник ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» подав відзив на зустрічну позовну заяву, у якому вказав, що\~кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», відповідач пройшов верифікацію, підписав договір одноразовим ідентифікатором, після чого отримав на зазначену ним у договорі платіжну картку кредитні кошти в розмірі 8000 гривень. Презумпція правомірності укладеного між сторонами кредитного договору не спростована. Відповідач за первісним позовом не надав доказів того, що він виконав свої обов`язки щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за надання кредиту. Вказував, що [PERSON] не надав докази, про те що відповідач за зустрічним позовом включив до укладеного кредитного договору несправедливі умови та ввів позивача за зустрічним позовом в оману щодо обставин, що мають істотне значення, внаслідок чого останній уклав цей правочин під впливом обману. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Ухвалою судді від 04 липня 2025 року справа прийнята до провадження суддею Тітіваловим Р. К. (а. с. 238 т. 1). Усі учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 6-9 т.2). Представник позивача за первісним позовом у заяві від 12 травня 2025 року вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі, (а. с. 225 т. 1). Відповідач та його представниця про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановлено, що 21 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 101620332 (далі Договір), відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 8000 гривень на строк 30 днів (до 20 квітня 2021 року) шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу зі сплатою процентів від суми позики у розмірі 2400 гривень, які нараховуються за ставкою 1 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом, базова процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с. 105-108 т. 1). Пунктом 1.6. Договору передбачена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пунктом 1.3, запропонована позичальнику, і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену пунктом 1.6 Договору. Якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та /або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації/) та стандартних (базових) умовах, згідно пункту 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з пунктом 1.6 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою пунктом 1.6 та процентною ставкою визначеною пунктом 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Пунктом 2.3 Договору передбачена пролонгація строку кредитування, зокрема згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до пункту 6.3. Договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі з Правилами та Графіком розрахунків). До договору про споживчий кредит № 101620332 від 21 березня 2021 року як Додаток № 1 доданий Графік платежів, та як Додаток № 2 паспорт споживчого кредиту № 101620332 (а. с. 109-110 т.1). Усі зазначені вище документи підписані відповідачем 21 березня 2021 року за допомогою електронного цифрового підпису\~одноразовим ідентифікатором W29063. На виконання умов Договору 21 березня 2021 року відповідно до платіжного доручення № 26140824 з призначенням платежу «кошти згідно договору 101620332» відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 8000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ БАНК» (а. с. 111, 230 т. 1). Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується також платіжною інструкцією № 48826995660.128 від 21 березня 2021 року з призначенням платежу та випискою з особового рахунку про рух котів, наданими Акціонерним товариством «АКЦЕНТ БАНК» (а. с. 231-233 т. 1). ТОВ «Мілоан», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого ТОВ «Мілоан» розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 101620332 від 21 березня 2021 року становить 26400 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 8000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 18400 гривень (а. с. 127-128 т. 1). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516\~ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті\~це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»\~укладений договір факторингу № 04Т (а. с. 112-119 т. 1). Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «Мілоан» передає (відступає ) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками ( Портфель Заборгованості). Відповідач [PERSON] є в Витязі з додатку до договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08 липня 2021 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 101620332 від 21 березня 2021 року становить 26400 гривень (а. с. 129 на звороті т. 1). 24 січня 2022 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Мілоан», уклало з ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» договір факторингу № 1/15 (а. с. 123-126 т. 1). Відповідно до пункту 11.1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідач [PERSON] є в Витязі з додатку до договору відступлення прав вимоги № 1/15 від 24 січня 2022 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 101620332 від 21 березня 2021 року становить 26400 гривень (а. с. 129 т. 1). Зобов`язання по оплаті зазначених договорів факторингу факторами повністю виконані (а. с. 120-122 т. 1). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101620332 від 21 березня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан»\~та відповідачем [PERSON] . Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 26400 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 8000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 18400 гривень. Враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 8000 гривень є підставними і підлягають до задоволення. Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Також, виходячи зі змісту пунктів 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.6, 2.3 Договору, та враховуючи, що відповідач після закінчення первісного строку кредитування продовжив користуватися кредитними коштами, чим вчинив дії для пролонгації строку дії договору на стандартних (базових) умовах, то розмір процентів, які відповідач повинен сплатити за користування кредитом, становить 18400 гривень (8000 грн * 1% / 100 % * 30 дн. = 2400 грн; 8000 грн * 5 % / 100 % * 35 дн. = 14000 грн; 8000 грн * 1% / 100 % * 25 дн. = 2000 грн; 2400 грн + 14000 грн + 2000 грн = 18400 грн) (а. с. 105, 127-128 т. 1). Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути 18400 гривень процентів. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення первісного позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. Посилання відповідача у зустрічному позові на те, що при укладанні кредитного договору порушені його права, оскільки ТОВ «Мілоан» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту з умовами кредитування належним чином його не ознайомлювало, відсотки незаконно нараховані в порядку умов договору та більш ніж у два рази перевищують суму кредиту і є непропорційними до суми зобов`язання, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач своїм підписом у кредитному договорі № 101620332 від 21 березня 2021 року засвідчив, що він «ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів товариством». Крім того, відповідач підписав договір про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, в яких зафіксовані істотні умови. Відповідно до пункту 4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з наступного дня за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в пункті 1.6 Договору, як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України. У такому випадку вважається, що ця умова Договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, визначеної пунктом 1.6 Договору, 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також слід звернути увагу на те, що відповідач у зустрічній позовній заяві не заперечував факту укладення 21 березня 2021 року договору про споживчий кредит № 101620332 з ТОВ «Мілоан», отримання кредитних коштів в розмірі 8000 гривень та їх неповернення. З огляду на вказане, зустрічний позов [PERSON] є безпідставним та до задоволення не підлягає. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги № 43657029 від 07 серпня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правової правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт № 101620332 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30, вересня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10 від 17 березня 2016 року, платіжну інструкцію №717 від 30 жовтня 2024 року (а. с. 138-143, т. 1). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач та його представниця відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з відповідача на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: approved