Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.02.2005 вона та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у Конюхівській сільській раді Козівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 2. Шлюб між ними не було розірвано. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільні діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач не піклується про дітей, а тому вона була змушена звернутись із позовною заявою до суду, оскільки не знає, чи буде відповідач піклуватись про дітей в майбутньому. Звертає увагу суду, що відповідач не має на утриманні інших дітей. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 14.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~не з`явилася,\~хоча була\~належним чином\~повідомлена про\~дату та\~час судового\~розгляду.\~11.09.2025\~подала до\~суду заяву,\~згідно з\~якою просила\~справу розглядати\~за відсутності\~позивача,\~щодо ухвалення\~заочного рішення\~не заперечила.\~01.10.2025\~представник позивача\~ [PERSON] \~подала до\~суду заяву,\~згідно з\~якою просила\~справу розглядати\~за відсутності\~сторони позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від останнього не надходило. На підставі викладеного, ухвалою суду від 01.10.2025 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2008 Бишківською сільською радою Козівського району Тернопільської області, актовий запис №01, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.10.2009 Бишківською сільською радою Козівського району Тернопільської області, актовий запис №06, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.02.2005 Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області, актовий запис №02, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одружились 12.02.2005. (а.с. 5) Відповідно до довідки № 01/01-80 від 13.08.2025, [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2008 р. н. зареєстровані по [ADDRESS] , а проживають без реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 6, 7). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, незважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (стаття 180 СК\~України). Відповідно до частини першої та другої статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Судом враховано, що спільні діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Відповідно до вимог частини першої статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга статті 182\~СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 становить 3196 грн. Враховуючи вищезазначені норми закону, суд виходить із того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Оскільки встановлений частиною другою статті 182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із аналізу цієї норми Закону, висновується, що іншу рівну частину аліментів на виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини повинен забезпечити той з батьків, із ким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 13.08.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд ураховує особу відповідача, який є працездатним, відсутність інформації про незадовільний стан здоров`я відповідача та про наявність на його утриманні інших дітей. Відповідач [PERSON] будь-яких доказів на спростування доводів позивача, що викладені у позовній заяві, суду не подав. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved