Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що 09 листопада 2019 року з відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 2201. Від шлюбу у сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя\~з відповідачкою\~не склалось,\~спільного господарства\~сторони не ведуть, зникли почуття любові, взаєморозуміння та поваги, що призвело до розпаду сім`ї. Примирення між ними не можливе. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Подальше перебування\~у шлюбі є неможливим\~та суперечить інтересам позивача. Зазначає, що на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання дитини зокрема, [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Вказує, що після припинення шлюбних відносин із дружиною, їх спільний син залишився проживати разом із ним. З того часу син проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні та вихованні, він як батько дитини, здійснює належний догляд за нею, забезпечує всі її життєві потреби та розвиток. Позивач зазначає, що з метою захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, зміни місця проживання та переміщення дитини без документальної згоди матері, виникла потреба у юридичній фіксації зазначеного факту. Позивач просить суд шлюб розірвати та встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05.09.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. У підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи по суті відповідачка подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 листопада 2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 2201. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинені. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З цих підстав позов в частині розірвання шлюбу слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини, необхідно позивачу для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, зміни місця проживання та переміщення дитини без документальної згоди матері. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. (Постанова ВС від 02.04.2025 р. у справі № 127/3622/24) Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини,\~які визнаються\~сторонами,\~ не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З цих підстав позов слід задовольнити.

Outcome: approved