Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 56\~205,55 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.\~ В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 17.12.2020 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 6/2965565; що відповідно до вищезазначеного договору, позивач надав позичальнику кредит у сумі 216 500,00 грн строком на 72 місяці з 17.12.2020 до 16.12.2026; що банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується платіжною інструкцію № 344523221-1 від 17.12.2020; що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть S 1554/2023 від 12.06.2023; що станом на дату подання позовної заяви загальна сума заборгованості складає 56\~205,55 грн. Вказує, що 08.08.2023 позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори з претензією № 10451/3686 до спадкоємців померлої [PERSON] ; що 23.08.2023 на адресу банку надійшла відповідь № 2344/02-14 від 15.08.2023 від Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, що на підставі отриманої претензії АТ «Креді Агріколь Банк» № 10451/3686 заведено спадкову справу № 494/2023 до майна померлої [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після померлої ніхто зі спадкоємців не звертався; що 05.12.2023 позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори з запитом № 10451/5246 щодо спадкоємців померлої [PERSON] та 26.12.2023 на адресу банку надійшла відповідь № 3683/02-14 від 14.12.2023 від Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, згідно з якою із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] ніхто зі спадкоємців не звертався; що 19.02.2024 року Позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори з запитом № 10451/601 щодо спадкоємців померлої [PERSON] , але відповіді від Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори на запит позивач не отримав; що 13.05.2024 позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної запитом № 10451/601 щодо спадкоємців померлої [PERSON] , натомість відповіді від Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори на запит від 13.05.2024 позивач не отримав; що 08.11.2024 позивач звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної із запитом № 10451/3408 щодо спадкоємців померлої [PERSON] та 29.11.2024 на адресу банку надійшла відповідь № 2552/02-14 від 19.11.2024, що із заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] або відмови від прийняття спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався. Також зазначає, що відповідач є чоловіком померлої [PERSON] , які разом проживали за адресою: [ADDRESS] ; що 12.06.2023 відповідач [PERSON] особисто отримав Свідоцтво про смерть [NUMBER] від 12.06.2023; що відповідач здійснив часткове погашення боргу [PERSON] перед позивачем у розмірі 24\~177,30 грн. Посилаючись на ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважає, що закон не вимагає від особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем відкриття спадщини, подання заяви про прийняття спадщини, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця такий спадкоємець не заявив про відмову від спадщини, він може одержати свідоцтво на право на спадщину на загальних підставах. Ухвалою суду від 31.01.2025 відкрито по справі загальне позовне провадження, а також витребувано у\~Шостої Харківської\~міської державної\~нотаріальної контори копію спадкової справи № 494/2023, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 08.04.2025 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачеві строку протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків шляхом надання доказів на підтвердження викладеної у позові обставини щодо постійного проживання відповідача разом із померлою [PERSON] \~ за адресою: [ADDRESS] або зазначення про неможливість подання таких доказів разом із позовною заявою. Ухвалою суду від 11.04.2025 продовжено розгляд справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Департамента реєстрації Харківської міської ради відомості про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] станом на 01.06.2023, а також витребувано від Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг із реєстру актів про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ У призначене у справі судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, водночас у поданій до суду 10.02.2025 заяві не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не подав. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення відповідно до приписів ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 17.12.2020 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 6/2965565, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 216 500,00 грн строком на 72 місяці з 17.12.2020 до 16.12.2026. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується платіжною інструкцію № 344523221-1 від 17.12.2020. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.06.2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком та виписками з рахунків станом на дату подання позовної заяви загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком складала 56\~205,55 грн. З наданої на вимогу суду спадкової справи № 494/2023 після смерті [PERSON] вбачається, що вона заведена на підставі претензії позивача, а також що із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Згідно з інформаційними довідками № 12-0001193-2025 та 12-0001194-2025 відповідач та померла [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00050761457 від 22.04.2025 відповідач та [PERSON] на час відкриття спадщини перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тож відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями\~526, 530, 610, частиною першою статті\~612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушенням зобов`язання є його невиконання і неналежне виконання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. За положеннями ст. ст. 1216, 2018 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Згідно правової позиці ВС викладеної у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (№ 14-53цс18) - при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами. Водночас згідно із висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. Суд враховує в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України вказані висновки Верховного Суду При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин у цій справі. Тож, ураховуючи, що відповідачем не доведено неодержання у спадщину майна або що вартість такого є меншою за розмір пред`явленої кредитором до спадкоємця вимоги, позовні вимоги Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до статті\~141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved