Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в результаті вчинення ДТП, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2600,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. та витрати на правову (правничу допомогу) в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2020 року в м. Херсоні на перехресті просп. Ушакова та вул. І.Кулика о 16 год. 40 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] та автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб який належить позивачу. Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2020 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. За заявою [PERSON] ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 8400,00 грн. Полісом АО-4562209 від 21.01.2020 року встановлено франшизу яка складає 2600 гривень. Позивачем направлено відповідачу вимогу про сплату матеріальної та моральної шкоди, однак відповідачем проігноровано дану вимогу, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився. Від позивача надійшла заява в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. 06.10.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що 19.09.2020 року 16-40 год. в м. Херсоні, на перехресті вул. Ушакова та вул. І. куліка водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacceti д.н.з. [NUMBER] , виїхав на перехрестя по вул. Ушакова на заборонений жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з т.з. ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. І. Куліка на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3б, 8.7, 16.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУПАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/15930/20 від 12.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] є позивач - [PERSON] . Керування транспортним засобом Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] під час ДТП здійснював відповідач по справі - [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Lacetti д.н.з. [NUMBER] [PERSON] застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-4562209 від 21.01.2020 року. Відповідно до листа ПАТ «СК «Українська страхова група» від 27.01.2021 року №ПСЦВ-3054 позивачу [PERSON] за страховим випадком, що стався 19.09.2020 року, згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-4562209 від 21.01.2020 року та Страховим актом №ПСЦВ-000000000003054, затвердженим 19.10.2020 року ПАТ «СК «Українська страхова група» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 8400,00 гривень. Окрім того зазначено, що Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-4562209 від 21.01.2020 року встановлено франшизу, що складає 2600 гривень. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» позивачу було виплачено загальну суму страхового відшкодування в розмірі 8400,00 грн., без врахування суми франшизи, розмір якої, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, становить 2600,00 грн. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07 2004 встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 22.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону). Поняття «франшиза» міститься в ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст.36 Закону №1961-ІУ). Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Отже сума франшизи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Пошкодження при ДТП відповідачем автомобіля призвело позивача до моральних та фізичних страждань. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, тривалий час позивач не міг вночі спокійно спати, сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого стану позивача. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім позивача і члени його роди, що призвело до розладу стосунків. Тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося їздити в громадському транспорті, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато справ позивач змушений був відкласти, що спричинило проблеми з роботою. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п 9 вказаної Постанови). Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №308/3695/17). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню складає 3000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 2000 грн., вказані витрати підтверджені договором про надання правової допомоги від 23.02.2021 року, актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №б/н від 23.02.2021 року, квитанцією про отримання оплати від 23.02.2021 року на суму 2000 гривень. Отже, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на його користь. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial