Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Кредит Капітал»,\~звернувся з позов до суду про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за кредитним договором №300019561 від 06 лютого 2022 року між АТ «Банк Форвард» в розмірі 34\~477 грн. 87 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 06 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ «БАНК ФОРВАРД» був укладений кредитний договір №300019561, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 42232 грн. 76 коп., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. 25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №7/25/2024 відповідно до якого ТОВ «ФК Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до [PERSON] за кредитним договором №300019561 від 06 лютого 2022 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 34\~477 грн. 87 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 9147 грн. 96 коп., заборгованість за відсотками 1,36 грн. 16 коп., заборгованість за комісією 25\~328 грн. 55 коп. Однак, відповідач ухиляється від виконання зобов`язань. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №300019561 від 06 лютого 2022 року в розмірі 19\~34\~477 грн. 87 коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з повідомленням сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме судовою повісткою із рекомендованим поштовим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2022 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] був укладений договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви №300019561 про акцепт публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок. Даний договір було підписано відповідачем. Відповідно до п.п.2.1.1., 2.1.2 розділу 2 вищезазначеного кредитного договору відповідач просив банк відкрити поточний рахунок та беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з п.2.1.3 вищевказаного кредитного договору відповідач підтвердив, що анкета-заява разом з публічною пропозицією АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб та тарифами складають договір про банківське обслуговування фізичних осіб, підтвердив його укладення і зобов`язався виконувати його умови, ознайомлений з даними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до паспорту споживчого кредиту (інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), сума кредиту 42232,76 грн. під час укладання договору; строк кредитування- 36 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту -безготівковим шляхом протягом банківського дня, наступного за активацією картки споживачем. Процентна ставка -\~48% річних. Загальна витрати за кредитом 41715 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 83947 грн. 81 коп. Реальна річна процентна ставка 92,16 % річних . Факт видачі та користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовим рахункам з 03.02.2020 року по 10.06.2023 року, 11.06.2023 року по 24.07.2024 року, що є належними та допустимими доказами відповідно до судової практики Верховного Суду. Також судом встановлено, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 09 червня 2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 34\~477 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9147,96 грн.; заборгованості за відсотками 1,36 грн., заборгованість за комісією 25328 , 55 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №300019561. Матеріалами справи підтверджено, що 25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, у відповідності до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, зазначених у додатку №1 до вказаного договору, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №300019561 від 06.02.2022 року. В матеріалах справи наявна платіжна інструкція №4170 від 23.07.2024 про сплату ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь АТ «БАНК ФОРВАРД грошових коштів у розмірі 70122 419,74 грн., як плата за договором про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1. Як вбачається з витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, станом на 25.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за 34 477,87 грн. Також у матеріалах справи наявна досудова вимога ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від 09.06.2025 за вих. №23734585, в якій повідомлено відповідача про відступлення прав вимоги за кредитним договором та необхідність погасити заборгованість новому кредитору за кредитним договором у розмірі 34\~477,87 грн. Більш того, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, не було здійснено жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором на рахунки ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та на рахунки попереднього кредитора - АТ «БАНК ФОРВАРД». Також судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося жодних нарахувань, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №300019561 від 06.02.2022 року. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України\~при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629\~ЦПК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до п.4. ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~( в редакції на момент укладення кредитного договору, надалі - Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб Частиною 2\~ст.8 Закону\~передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у договорі комісію за обслуговування кредиту. В той же час даний\~Законом України\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1\~ст.11 Закону\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим\~Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5 ст.12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Судупостановівід 06.11.2023 по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом враховано, що умовами кредитного договору, зокрема у п.3.1.3 передбачена щомісячна комісія, починаючи з 06.12.2022 року без ПДВ: 1478,15 грн. При цьому, ні у кредитному договорі, ні у Графіку платежів не зазначено конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена дана комісія. Враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка може включати плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1\~ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління та обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.1та 2ст.11,ч.5ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 25328,55 грн немає, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що\~наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише заборгованості за кредитним договором в розмірі 9149 грн. 32 коп., з яких: 9147 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1,36 грн - заборгованість за відсотками Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатила, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №300019561 від 06.02.2022 року в розмірі 9149, 32 грн. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах тапро існування правових підстав для їх часткового задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог сума судового збору в розмірі 653 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1890 грн., оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: копією договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 року у якому в п.2.3. сторони узгодили, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу складає 7000 грн без ПДВ; копією Додатку до договору №0206 про надання правової (правничої) допомоги від 02.06.2025 - Акту №286 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 09.06.2025, згідно якого сума наданих послуг по [PERSON] складає 7000 грн; копією детального опису наданих послуг до акту №286 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, копією ордеру від 04.06.2025 серія ВС №1374343 .

Outcome: approved