Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Більче-Золотецької сілської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельні частки (пай) в порядку спадкування. Представник позивачки [PERSON] у позовній заяві просить суд встановити юридичний факт про те, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] на час відкриття спащини після смерті останньої, просить визнати за позивачкою [PERSON] , як спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , право на частину земельної частки (паю), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним №05684 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, визнати за [PERSON] , як спадкоємицею за законом першої черги після смерті [INFO] матері [PERSON] , право на частину земельної частки (паю), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684, який видано 15.10.1996 року на ім`я [PERSON] та зареєстровано за реєстраційним номером 05684 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, та визнати за [PERSON] , як спадкоємицею за законом та заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] , право на земельну частку (пай), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066683, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним номером 05683 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним номером 05684 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505. Ще за життя [PERSON] - 21.08.1998 року склав заповіт, яким частину належного йому на день смерті майна заповів [PERSON] . [PERSON] на момент своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , з ним проживала цивільна дружина [PERSON] . Померлий у зареєстрованому шлюбі не перебував. Згідно п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції 2003 року) його положення застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином [PERSON] вважаєються такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] на підставі ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР (що був чиним на момент виникнення спірних правовідносин), будучи його спадкоємицею відповідно до приписів ст.1264 та п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції 2003 року). [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066683, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним номером 05683 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505. За життя - 21.08.1998 року [PERSON] склала заповіт, яким частину належного їй на день смерті майна заповіла [PERSON] . 17.04.2025 року позивачка через свого представника звернулася до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом і заповітом після смерті [PERSON] . 17.04.2025 року в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик повідомила представнику позивачки про те, що позивачка не має можливості підтвердити родинні зв`язки із спадкодавицею [PERSON] , факту прийняття після неї спадщини та через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно пропонує для вирішення спору з метою оформлення права на спадкове майно після смерті [PERSON] , [PERSON] звернутися з позовом до суду. Відповідач - Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак сільський голова подав до суду письмову заяву, в якій просить цивільну справу розглядати без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.07.2025 року суддя Шевчук В.М. прийняла до свого провадження цивільну справу, визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначила підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.08.2025 року суддя Шевчук В.М. закрила підготовче провадження та призначила справу до судового розгляду. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Більче-Золотецької сілської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у с.Більче-Золоте Борщівського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Кам`янець-Подільським МВ УДМС України в Хмельницькій області від 14.05.2014 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2016 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0003991741 від 19.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.04.1984 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що 22.04.1984 року зроблено актовий запис №211. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2024 року [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років, про що 15.11.1999 року Мишківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.06.2024 року [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, про що 06.06.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Полільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області складено відповідний актовий запис №387. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 14.10.2024 року №Д-438/0-491/6-24, відповідно до записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Заліщицькою районною адміністрацією Тернопільської області по селянській спілці «Україна» на території Блищанської та Мишківської сільських рад, встановлено, що 15.10.1996 року [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684 за реєстраційним №05684 згідно розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 26.09.1996 року №505, розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів. Згідно інформації, зазначеної у «Технічній документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки (паї) за рахунок земель колективної власності колишньої селянської спілки «Україна» на території Мишківської та Блищанської сільських рад Заліщицького району Тернопільської області» та даних Державного земельного кадастру (актуалізована карта), земельна ділянка передбачена для передачі у власність громадянину [PERSON] сформована (кадастровий номер 6122085900:01:001:0940), право власності 16.03.2023 року зареєстровано за Більче-Золотецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області та перебуває в оренді ПП «Науково-виробниче агропромислове підприємство «Ель-Гаучо», дата державної реєстрації права оренди 10.02.2023 року. Згідно витягу №НВ-9963530122025 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.05.2025 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 6122085900:01:002:0940 становить 36648 гривень 72 копійок. Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 21.10.2024 року №103 [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом із ним проживала та була зареєстрована цивільна дружина [PERSON] , 1936 року народження. На момент смерті спадкодавець у зареєстрованому шлюбі не перебував. За наявними в сільській раді відомостями [PERSON] було складено заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений сільським головою Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 21.08.1998 року та зареєстровано в реєстрі за №21. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 10.09.2024 року №Д-377/0-418/6-24, відповідно до записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Заліщицькою районною адміністрацією Тернопільської області по селянській спілці «Україна» на території Блищанської та Мишківської сільських рад, встановлено, що 15.10.1996 року [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066683 за реєстраційним №05683 згідно розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 26.09.1996 року №505, розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів. Згідно даних Державного земельну кадастру на час підготовки інформації, відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, які діяли до 01.01.2013 року, взамін означеного вище сертифіката, [PERSON] 11.08.2004 року на підставі розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації від 23.02.2004 року №97 видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ТР №035036) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,27 га, угіддя-рілля, на території Мишківської сільської ради із кадастровим номером 6122085900:01:001:0213 (ділянка сформована). Даний акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010464700410. Також зроблено відповідний запис про видачу державного акта взамін означеного сертифіката у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною державною адміністрацією Тернопільської області по селянській спілці «Україна» на території Блищанської та Мишківської сільських рад. Згідно витягу №НВ-9963530172025 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.05.2025 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 6122085900:01:002:0213 становить 38416 гривень 57 копійок. Згідно довідки Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 11.10.2024 року №102 [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року до дня смерті проживала в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області в дочки [PERSON] . На момент смерті спадкодавиця у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За наявними в сільській раді відомостями [PERSON] було складено заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений сілським головою Мишківської сілської ради Заліщицького району Тернопілської області 21.08.1998 року та зареєстровано в реєстрі за №21. Згідно заяви [PERSON] від 23.09.2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М., [PERSON] повідомила, що спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , не прийняла, термін для прийняття спадщини вона пропустила, на її оформлення не претендує, за продовженням терміну для прийняття спадщини в суд звертатися не буде. Відповідно до Дублікату заповіту, посвідченого сільським головою Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 21.08.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №22, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: "належний мені на праві особистої власності жилий будинок, будівлі і все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті, на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] , яка проживає в м.Кам`янець-Подільськ Хмельницької області". Відповідно до Дублікату заповіту, посвідченого сільським головою Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 21.08.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №21, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: "належний мені на праві особистої власності жилий будинок, будівлі і все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті, на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] , яка проживає в м.Кам`янець-Подільськ Хмельницької області". Згідно копії спадкової справи №93/2024, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , як спадкоємиці за заповітом та законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , якій належало спадкове майно, яке складається: з права на частину земельної частки (паю), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним №05684 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, права на частину земельної частки (пай), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066684, який видано 15.10.1996 року на ім`я [PERSON] , та зареєстровано за реєстраційним номером 05684 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, права на земельну частку (пай), розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, в селянській спілці «Україна», що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066683, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним номером 05683 на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505. Однак, листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інни Дідик за №170/02-14 від 17.04.2024 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту та за законом, відтак встановлення фактів, що мають юридичні значення та визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Крім того, факт проживання підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] є їхньою сусідкою та дійсно проживала разом з померлою матір`ю [PERSON] в м.Кам`янець-Подільському на момент мерті, доглядала за нею та похоронила. V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала разом з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували факт проживання заявниці разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем Більче-Золотецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні її спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , представник відповідача - Більче-Золотецької сілської ради Чортківського району Тернопільської області визнав позовні вимоги у повному обсязі, відтак остання має право на спадкування майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved