Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 18 березня 2023 року позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] ,\~в свідоцтві\~про народження\~якого позивачка\~записана матір`ю,\~а відповідач\~-\~батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Вказує, що шлюбне життя між ними не склалося, а тому вона звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Зазначила, що від попереднього шлюбу вона має малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої відповідач [PERSON] не являється. \~ \~ \~ \~Зазначає, що вона та їхній спільний з відповідачем малолітній син [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . Вказує, що малолітній син знаходиться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона не має можливості надати для нього належне утримання, достатнє для його віку, оскільки на даний час ніде не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради, де отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн. на місяць. Власного рухомого майна вона не немає. Грошові заощадження у неї відсутні. Стан здоров`я у неї та їхнього спільного з відповідачем малолітнього сина [PERSON] добрий. \~ \~ \~ \~Крім того, на її утриманні знаходиться малолітня донька від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач фактично проживає разом з ними, однак участі в утриманні їхнього спільного сина бере не регулярно, лише після її тривалих прохань він погоджується надати кошти на його утримання, хоча має стабільний, регулярний дохід та всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні їхнього спільного малолітнього сина, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною людиною та постійно працює на посаді водія в Острозькій міській раді Рівненської області та отримує заробітну плату, яку витрачає для задоволення своїх потреб. Власного нерухомого майна відповідач немає. Відомості про наявність грошових заощаджень у відповідача у неї відсутні. Також на частковому утриманні відповідача знаходиться його повнолітня дочка, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Вказує, що домовленість між ними щодо утримання їхнього спільного малолітнього сина між ними відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати сина до досягнення повноліття належним чином не виконує. Вона неодноразово просила відповідача брати належну, регулярну та достатню участь у матеріальному утриманні їхнього сина, але відповідач від цього відмовляється. Вважає, що заходи досудового врегулювання даного спору позитивного результату не дали, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 12.09.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Задоволено клопотання позивачки та витребувано з Острозької міської ради Рівненської області відомості про посаду та дохід за останні шість місяців [PERSON] . Інших процесуальних дій не вчинялося. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивачка в поданій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема, як вбачається з розписки наявної в матеріалах справи, відповідач власноручно отримав 15.09.2025 року копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку та копію позовної заяви з додатками. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 18 березня 2023 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис №\~30\~від 18.03.2023\~року (а.с.12). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.04.2024 року (актовий запис\~№ 73\~від 02.04.2024\~р.)(а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2014 року позивачка [PERSON] має доньку від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , батьком якої вказаний [PERSON] (а.с.13). З витягу реєстру територіальної громади №2025/012437203 від 28.08.2025 року, витягу з реєстру територіальної громади № 2025/012437780 від 28.08.2025 року, відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 1924/01-17-25 від 28.08.2025 року, позивачка та їхній спільний з відповідачем малолітній син [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.11, 16, 17). Згідно адресної довідки виконкому Острозької міської ради від 10.09.2025 року зареєстроване місце проживання відповідача : [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №1863 від 28.08.2025р., позивачка отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн. на місяць. Загальна сума її доходу за період з 01.01.2025 року по 01.07.2025 року склала 5 160 грн. (а.с.18). \~ \~ \~ \~Згідно довідки Острозької міської ради Рівненської області від 19.09.2025 року № 53 [PERSON] займає посаду водія та загальна сума його доходу за березень - серпень 2025 року становить 76 954,05 грн. (а.с.29). З матеріалів\~справи та\~доводів позивачки\~судом встановлено,\~що малолітній\~син проживає\~разом з\~нею та\~відповідачем в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач регулярної участі в утриманні сина не приймає, та наведені обставини відповідачем не заперечуються, належними і допустимими доказами не спростовано. Отже, з доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що між батьками дитини не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025\~рік» встановлено\~з 1\~січня 2025\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дітей\~віком до\~6\~років \~у розмірі\~2\~563\~гривні,\~а отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1 281,50 гривень. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітнього сина, належним чином участі в його утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання дитини має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене,\~а також\~виходячи з\~того,\~що сторони\~повинні забезпечити\~дитині рівень\~життя,\~необхідний і\~достатній для\~його нормального\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~виходячи з\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків,\~встановленого прожиткового\~мінімуму,\~та враховуючи\~зростаючі потреби\~дитини,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнення аліментів\~із відповідача\~на утриманнямалолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є фізично\~здоровим та\~працездатним,\~має на\~частковому утриманні\~повнолітню доньку,\~яка продовжує\~навчання,\~та доказів,\~які б\~спростовували вищевказані\~обставини суду\~не надав,\~а тому\~суд приходить\~до переконання\~про те,\~що відповідач\~може сплачувати\~аліменти у\~вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позов про стягнення аліментів був поданий 02.09.2025 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved