Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ», банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог АТ «ПУМБ» зазначило, що за кредитним договором від 07 липня 2017 року №200836144902 банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (на сьогодні розмір кредитного ліміту збільшено до 41\~000,00 грн.). У свою чергу, відповідач зобов`язалася повернути кредит протягом строку дії платіжної картки та сплатити проценти за користування кредитними коштами. [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 10 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 58 160 грн. 33 коп., яка складається з 37\~408 грн. 60 коп. неповернутого кредиту та 20 751 грн. 73 коп. нарахованих процентів. Банк направив відповідачу вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, однак остання проігнорувала цю вимогу. За таких обставин АТ «ПУМБ» просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 58 160 грн. 33 коп. заборгованості за кредитним договором і 2 422 грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору. Відзив на позов відповідачем не подано. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій просив розглянути справ за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Зазначила, що відповідач не була належним чином ознайомлена з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а тому їй не були відомі умови користування виданого банком їй кредиту. Крім того, вважала, що банком безпідставно було збільшено розмір кредитного ліміту до 41\~000,00 гривень, оскільки про таке збільшення, у порушення п. 4.1.5 Публічної пропозиції, банком її належним чином не повідомлялося і на таке збільшення вона не погоджувалася. Крім того, за умовами договору щомісячним розрахунковим днем є 10 число кожного місяця. Згідно представленого банком розрахунку відповідна заборгованість за тілом та нарахованими процентами розрахована за період платежів, який перевищує трирічний строк позовної давності. Вважала, що за таких обставин позивачем пропущений строк позовної давності до таких вимог. При цьому просила врахувати, що саме по собі введення в державі воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення такого строку. Фактичні обставини встановлені судом. 07 липня 2017 року [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» та підписала заяву №200836144902 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якої сторони уклали кредитний договір. За умовами кредитного договору АТ «ПУМБ» надало [PERSON] кредит у розмірі 10\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний ліміт неодноразово змінювався (збільшувався) та станом на 26 травня 2023 рік він був збільшений до 41\~000,00 грн. За умовами договору [PERSON] зобов`язався щомісячними платежами (розрахунковий день 30 число місяця) повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами за реальною річною процентною ставкою - 49,00%. Згідно представленої виписки по рахунку [PERSON] , який відкритий в АТ «ПУМБ» протягом 2017-2023 років [PERSON] використовувала кредитні кошти, частково повертала їх і сплачувала проценти. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за договором станом на 10.01.2025 рік становить 58 160 грн. 33 коп., яка складається з 37\~408 грн. 60 коп. неповернутого кредиту та 20\~751 грн. 73 коп. нарахованих процентів. 13 січня 2025 року АТ «ПУМБ» направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про сплату вказаної заборгованості. Одночасно банк попередив [PERSON] про примусове стягнення боргу шляхом звернення до суду. 25 квітня 2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації вказаного шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). В силу частини першої 628\~ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої\~статті 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено частиною першою\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу частини першої\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що між АТ «ПУМБ» і [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Заява №200836144902 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07 липня 2017 року підписана працівниками банку і позичальником, що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту та реальних процентів. [PERSON] не виконує зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за договором №200836144902 від 07.07.2017 року станом на 10.01.2025 рік становить 58 160 грн. 33 коп., яка складається з 37\~408 грн. 60 коп. неповернутого кредиту та 20\~751 грн. 73 коп. нарахованих процентів. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору та відомостям про рух коштів по відповідному рахунку. Доказів на його спростування відповідачем не представлено. Посилання представника відповідача на те, що остання не була ознайомлення з умовами укладеного договору суд вважає безпідставними, і такі посилання повністю спростовуються наданими позивачем доказами. Так, заяві №200836144902 від 07.07.2017, а також паспорті споживчого кредиту умови кредитного договору, зокрема щодо розміру процентів, порядку сплати таких процентів та тіла кредиту. Вказані документи підписані відповідачкою. Також є безпідставними і посилання відповідача на одностороннє, без її погодження, збільшення банком кредитного ліміту. Так, з матеріалів справи встановлено, що з часу відкриття на ім`я відповідачки банківського рахунку та встановлення кредитного ліміту банком неодноразового збільшувався його розмір. Разом з цим суд зазначає, що після збільшення такого розміру відповідачка продовжувала користуватися таким рахунком, та наданим банком кредитним лімітом, жодних заперечень не висловлювала, не ініціювала закриття відповідного рахунку. Щодо посилань відповідача на застосування строку позовної давності. Статтею 256\~ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст.\~257\~ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~продовжено на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236. У подальшому, дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 19 березня 2022 року № 318, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928. У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 44-50) встановлено, що останній платіж було здійснено позичальником 31 серпня 2023 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 24.03.2025, а отже строк позовної давності ще не сплив. З огляду на викладене поданий ПАТ «ПУМБ» позов підлягає до задоволення у повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №200836144902 від 07.07.2017 року в розмірі 58\~160,33 гривень Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved