Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

04 листопада 2024\~року позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» подала\~матеріали позовної\~заяви до\~Державного підприємства «Вугільна компанія "Краснолиманська" «про стягнення заробітної плати». Згідно позовних вимог просить: - Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь [PERSON] заборгованість: з заробітної плати за липень 2024 року у розмірі 18259,65 гривень без урахування утримання відповідачем прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми; з заробітної плати за серпень 2024 року у розмірі 21804,46 гривень без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми; з заробітної плати по 11 вересня 2024 року у розмірі 7122,48 грн. без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми; компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022-2024 роки у розмірі 33831,78 гривень без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2024 року по 04.11.2024 року (включно) в сумі 33831,78 гривень та починаючи з 12.11.2024 року по день ухвалення судом рішення (але не більше як за шість місяців) 890,31 грн. за кожен день затримки за розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову зазначає, що починаючи з 12.07.2022 року по 11.09.2024 рік, позивач перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська», звільнена з посади машиніста підіймальної машини на підставі ст. 38 ч. 1 КЗпП України (за власним бажанням.). З часу припинення трудових відносин всупереч ст. 116 КЗпП України, відповідачем своєчасно, не надано остаточного розрахунку, не виплачені належні суми заробітку за липень 2024 року, серпень 2024 року, вересень 2024 року. Також відповідачем не виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022-2024 роки, яка складає 47 днів. Крім того, за затримку розрахунку при звільненні відповідач повинен понести відповідальність, тому позивачем також заявлено вимогу про стягнення в порядку ст.117 КЗпП України, середнього заробітку за період з 11.09.2024 року по день винесення рішення (але не більше 6 місяців), який на день звернення до суду становить 33831.78 гривень за 38 робочих днів. Відповідач у день звільнення не видав позивачу копію наказу (розпорядження) про звільнення, не видав письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні (стаття 116) та не провів розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. У день звільнення відповідач лише зробив запис у трудовій книжці про звільнення. Відповідно розрахункових листків позивачу було нараховано заробітну плату у липні 2024 року у розмірі 18259,65 грн., у серпні 2024 року у розмірі 21804,46 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів та після утримання податків та інших обов`язкових платежів яку відповідач зобов`язаний був виплачувати, але не виплатив. Розрахункового листка за вересень 2024 рік відповідач позивачу не видав. Оскільки відповідач в порушенні приписів ст. 47 КЗпП України не надав позивачу письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні, позивачем самостійно здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати виходячи з отриманої заробітної плати за липень 2024 рік 18259.65 грн., ( 23 робочих дні ) та за серпень 2024 рік 21804.46 грн. ( 22 робочих дні ). 18259,65 грн. + 21804,46 грн. = 40064,11 грн. / 45 робочих днів = 890,31 грн. середньоденна заробітна плата. На підтвердження нарахування саме такої заробітної плати за липень 2024 рік та серпень 2024 рік, до позову додає розрахункові листки, видані відповідачем. Відповідач має наступну заборгованість зі сплати заробітної плати: - заробітна плата за липень 2024 року у розмірі 18259,65 грн. сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів; - заробітна плата за серпень 2024 рік у розмірі 21804,46 грн. сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів; - заробітна плата за вересень 2024 року (8 робочих днів * 890,31 грн. середньоденна заробітна плата = 7122,48 грн. ) сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів; - компенсацію за не використані дні щорічної відпустки 47 днів за період з 2022-2024 роки (47 днів*890,31 грн. середньоденна заробітна плата = 41844,57 грн.) сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Загальна сума заборгованості з заробітної плати яку відповідач зобов`язаний був виплатити у день звільнення позивача складає 18259,65 грн. (липень 2024 р.) + 21804.46 грн. (серпень 2024) + 7122,48 грн. (по 11вересня 2024) + 41844,57 грн компенсація за невикористану відпустку ) = 89031,16 грн. сума визначена утримання податків та інших обов`язкових платежів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року, цивільну справу №208/12812/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 08.11.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 26.04.2025 року адвокат Євдокімов О.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] , подав до суду уточнення позовних вимог. Згідно до уточнених позовних вимог просить: - Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (ЄДРПОУ 31599557) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ):- заборгованість з заробітної плати за липень 2024 року у розмірі 14699.02 грн.; за серпень 2024 року у розмірі 17552.59 грн.; за вересень 2024 року (враховуючи компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022-2024 роки) у розмірі 36134.06 грн. (суми визначені вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів); середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.09.2024 року по 12.03.2025 року у розмірі 162036.42 грн. - Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь позивача заробітну плату в межах всієї суми заборгованості. Адвокат Євдокімов О.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі , проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, представник Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток на електронну пошту та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що в розумінні ч. 12 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК\~України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 12.07.2022 року прийнята до ДП «ВК «Краснолиманська» машиністом підіймальної машини. 11.09.2024 року звільнена за власним бажанням за ч.1 ст. 38 КЗпП України. 08.10.2024 року прийнята на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом підіймальної машини з повним робочим днем. Відповідно до розрахункового листа за липень 2024 року, [PERSON] за 23 робочі дні до видачі становить 18259,65 грн. Відповідно до розрахункового листа за серпень 2024 року, [PERSON] за 22 робочі дні до видачі становить 21804,46 грн. З Довідки ОК-5 вбачається, що [PERSON] 2023 році та по вересень 2024 року, включно, працювала у ДП «ВК «Краснолиманська». З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно з частиною першої\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Аналіз норм ст. ст.\~47,\~116 КЗпП України,\~Закону України «Про оплату праці»\~свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі. Про надання відомостей щодо нарахованої і виплаченої зарплати вказано в\~ст. 110 КЗпП\~і\~ст. 30 Закону України «Про оплату праці»\~- при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. З матеріалів справи вбачається, що ДП «ВК «Краснолиманська» має перед\~ [PERSON] \~\~заборгованість з виплати заробітної плати, нараховано наступні суми, що підлягають сплаті: за липень 2024 року\~14699,02 гривень; за серпень 2024 року\~17552,59 гривень (з урахуванням обов`язкових податків). З довідки ОК-5 [PERSON] вбачається, що від ДП «ВК «Краснолиманська» надійшло за вересень 2024 року 44887,03 грн. (без урахуванням обов`язкових податків). З урахуванням обов`язкових податків зазначена сума складає 36134,06 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 68 385,67 гривень. Відповідно до\~статті 116 КЗпП\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно пункту 2.2 Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 КЗпП\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу\~вказано, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, згідно наказу ДП «ВК «Краснолиманська» № 1420/к від 11.09.2024 року [PERSON] звільнена з посади машиніста підіймальної машини, за\~ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідно доположень ст.116 КЗпП України\~сума належних виплат (складові нарахованого заробітку) мала бути виплачена\~\~ [PERSON] роботодавцем ДП «ВК «Краснолиманська» в день звільнення\~11.09.2024 року. Заробітна плата в розумінні норм\~ст. 94 КЗпП України,\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~не є відповідальністю за порушення строків виконання зобов`язань, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП України), компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України), вихідна допомога (ст. 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків розрахунку при звільненні. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої\~Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V\~"Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані сторонами докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону в розумінні їх належності та допустимості, - суд приходить до висновку, що примусовому стягненню з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь\~\~ [PERSON] підлягає заборгованість з нарахованих, але не виплачених при звільненні складових заробітку в сумі 68 385,67 гривень. Розглядаючи позовні вимоги\~\~ [PERSON] в частині стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приходить до наступних висновків. За позицією позивача відповідачем несвоєчасно проведено розрахунок, оскільки нараховані суми складових заробітку не виплачені в день звільнення, тобто 11.09.2024 року, тому відповідач повинен понести відповідальність, передбачену\~ст. 117 КЗпП України. [PERSON] , посилаючись на положення ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, абз. 4 п. 2\~Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», - проводить розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за формулою: середній заробіток помножений на час затримки фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку позивачем визначена з розрахунку 890,31 гривень (середньоденний заробіток) х 182 днів (шість місяців). Згідно з частиною першої\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог\~\~ [PERSON] про стягнення з ДП ВК «Краснолиманська» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,\~-\~суд приймає до уваги наступне. Статтею 117 КЗпП України, у редакції чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи, передбачена відповідальністьроботодавця у виглядівиплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що сума заборгованості в день звільнення не була виплачена. Виплата заборгованості по заробітній платі в день звільнення не здійснена, а тому відповідач має нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, що діє в редакції на момент звернення до суду. Згідно наведених представником позивача розрахунків, середній заробіток складає 890,31 гривень. Заперечень проти такого розрахунку відповідачем не надано. Суд визначає кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 12.09.2024 року (наступний день після звільнення) - до 12.03.2025 року, але не більше ніж за 6 місяців, оскільки відповідачем не здійснено фактичної виплати заборгованості по заробітній платі. З урахуванням розрахункового періоду, який у відповідності достатті 117\~КЗпП України становить весь час затримки по день фактичного розрахунку,але не більш як за шість місяців, з 12.09.2024 року до 12.03.2025 року кількість робочих днів становить 182 дні, що в грошовому вираженні складає 162036,42 гривень (182 р.д. х 890,31 гривень). Аналогічного висновку щодо розрахункового періоду дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 757/37241/20, провадження № 61-15667св21. Суд акцентує увагу, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за\~статтею 117 КЗпП України\~настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у\~статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Вимоги щодо виплати середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, це свого роду відшкодування завданої майнової шкоди. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1\~статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Метою законодавчого регулювання механізму компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~сама по собі відсутність коштів у роботодавця, відсутність фінансово-господарської діяльності не виключає його відповідальності на підставі\~статті 117 КЗпП України. Таке ж роз`яснення надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу. Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~підлягають з`ясуванню при ухваленні рішення, - присуджує до стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» суми коштів - нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - при цьому зазначає наступне. Згідно з абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13\~задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до\~ст. 67 Конституції України\~визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано\~розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року справа № 180/683/13-ц). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . При зазначенні в резолютивній частині рішення висновку про оподаткування присуджених до стягнення сум, - суд враховує, що згідно матеріалів справи ДП «ВК «Краснолиманська» має перед [PERSON] обов`язок по виплаті заробітної плати, де суми відображено вже з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів. Сума середнього заробітку визначена без урахування таких платежів. Згідно п. 2 ч. 5\~ст. 265 ЦПК України\~резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так,\~\~ [PERSON] від сплати судового збору в частині позову про стягнення заробітної плати звільнена відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. Позов [PERSON] в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено повністю на суму 68385,67 гривень (з урахуванням уточнених позовних вимог), тобто на 100% від заявлених вимог, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави дорівнює 1211,20 гривень. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлено вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Вимоги в цій частині задоволено повністю на суму 162036,42 гривень, тобто на 100 % від заявленої суми, тому судовий збір підлягає відшкодуванню на користь держави з відповідача в сумі 1211,20 гривень. На підставі вищевикладеного, ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, ст. ст.\~2,\~19,\~44,\~47,\~116,\~117 КЗпП України,

Outcome: approved