Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 94,4 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м, літ. А, сарай літ. Б, сарай літ. Г, гараж літ. В, погріб літ. п/г, помпа №1А, огорожа №2, зливна яма №3. В обґрунтування позову вказала, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 05.06.2001 року належить житловий будинок адресою: [ADDRESS] , у якому вона і зареєстрована. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6525010100:01:213:0006, площею 0,10 га. Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером 6525010100:01:213:0007, площею 0,10 га, на якій розташований житловий будинок належить їй. У зв`язку із військовою агресією рф проти України вона разом з чоловіком вимушена була переміститись з місця свого проживання до м. Біла Церква Київської області. Їй відомо, що внаслідок затоплення та воєнних дій її будинок було пошкоджено, оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень будинку на теперішній час не вбачається можливим з огляду на відсутність у неї спеціальних знань, а також беручи до уваги безпекову ситуацію. Нею подано повідомлення про пошкоджене майно. Право власності на будинок вона не встигла своєчасно зареєструвати в електронному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому будь-які відомості про право власності на вищезазначену квартиру відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Вона звернулася до реєстратора із заявою про реєстрацію права власності, однак, рішення їй було відмовлено у вказаному, з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013 року. Враховуючи вищевикладене, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представників сторін про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Левківським І.П., зареєстрований в реєстрі за №1417. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1121 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м, загальною площею 94,4 кв.м, літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», гараж літ. «В», погріб п/г, колодязь трубчатий №1, огорожа №2, зливна яма №3. Вищевказаний договір дарування зареєстрований в БТІ в реєстрову книгу №32 за реєстровим номером 4544 05.06.2001 року. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №939073 від 15.05.2008 р. належить земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6525010100:01:213:0006. Крім того, на підставі державного акту серії ЯЕ №939074 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0125 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6525010100:01:213:0007. Наказом Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 16.03.2024 р. №195 «Про перейменування вулиць Велика Садова та [ADDRESS] », перейменовано, зокрема вулицю Аелику Садову на вулицю Максима Шовенка. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Білоцерківської міської ради Київської області Бурімською Н.І. від 10.04.2025 року №78318032 відмовлено у проведенні реєстраційної дії реєстрації права власності за [PERSON] на будинок, оскільки згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про зареєстроване прав на вищезазначений об`єкт відсутні. Також згідно наданої відповіді на запит КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР на запит щодо об`єкту нерухомого майна, повідомляє, що надати інформацію не має змоги, так як робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією зс рф). З огляду на неможливість отримання підтвердження державної реєстрації, що виникла до 2013 року та встановити підставу набуття права власності, відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. За ч.\~3\~ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. 03.08.2004 набув чинності\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141\~(в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Приписами абз.1 п.3 ч.3\~ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Оскільки на момент укладення договору дарування [PERSON] , закон не передбачав обов`язкової державної реєстрації, а передбачав реєстрацію права власності у Бюро технічної інвентаризації, що було виконано позивачкою, суд дійшов висновку про правомірність набуття [PERSON] права власності на будинок. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія м. Олешки Херсонської області перебуває під тимчасовою окупацією. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування\~статті 392 ЦК України\~і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Оскільки встановлено, що [PERSON] правомірно набула у власність спірний житловий будинок за договором дарування, який зареєстрований в бюро технічної інвентаризації у відповідності до Закону який діяв на той час, однак, у зв`язку із тимчасовою окупацією м.Олешки Херсонського району Херсонської області та не внесенням вказаного договору до електронного реєстру права власності, позивачка позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом своє право власності. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивачки та визнання за ним права власності на квартиру. Підстави для розподілу судових витрат за ст. 141 ЦПК України відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 01.10.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved