Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

у квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, отримала на підставі ордера № 6471 від 19.03.2021 року в користування квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] , зауважує, що з 19.03.2021 року в указаному житловому приміщенні зареєстровано відповідача та їх спільну дитину - [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] з 22.03.2021 року виїхав із спірної квартири на заробітки, з його слів до Чеської Республіки, та станом на момент подачі вказаного позову, позивачу його місце перебування невідоме. Також [PERSON] вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 12.04.2023 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва в справі № 752/22722/21, та з 2021 року по теперішній час [PERSON] жодного разу не приїжджав до місця свого проживання, оплати за житлово-комунальні послуги не здійснює. На підставі вище викладеного, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.04.2025 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 48-49). Ухвалою від 18.06.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по справі (а.с. 65). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Від представника позивача надійшла заява, в якій адвокат Хобта Ю.М. просить проводити судовий розгляд за його та позивача відсутності, та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи Державного житлово-комунального підприємства НАН України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлений в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Пояснень на позовну заяву від третьої особи до суду не надходило. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами. З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд, вважає, за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог. Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.03.2021 року [PERSON] та Державне житлово-комунальне підприємство НАН України уклали договір № 06-03-21 найму службового приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також з`ясовано, що позивачу видано 19.03.2021 року Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією ордер № 6471 на право зайняття службового житлового приміщення [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2023 року в справі № 752/22722/21 шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Згідно з відповіддю № 1285004 від 11.04.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач з 22.03.2021 року зареєстрований в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 11.11.2024 року, 18.12.2024 року, 23.01.2025 року та 19.02.2025 року, складеними представником ТОВ «Холд Груп» в присутності свідків - мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , зареєстрований, але фактично не проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 22.03.2021 року та по теперішній час. За період з 2021 року по 2025 роки операції по оплаті за житлово-комунальні послуги квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснювала позивач через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк» (Київська філія). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем. житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. Права і обов`язки членів сім`ї наймача передбачені ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами та доповненнями), передбачено, що відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад шість місяців, а тому втратив право користування цим житловим приміщенням, а його реєстрація позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Тому, суд вважає за необхідне, визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved