Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, на весь період непрацездатності дитини. Позивач просить сягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та протягом всього часу проживання з дитиною та опікування ним. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають спільну повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею, оскільки за станом здоров`я вона потребує сторонньої допомоги та нагляду. Відповідач з позивачем та дитиною разом не проживають, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Оскільки батько дитини є працездатною особою, з урахуванням вимог законодавства, просила стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю та своє утримання. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. 03.10.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, одночасно не заперечуючи проти часткового задоволення позовних вимог у частині стягнення із нього аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме - 2361,00 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви і на весь період непрацездатності [PERSON] . Зазначає, що сплачував аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2009 року, та не має заборгованості. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, відповідач заперечує її, посилаючись на відсутність шлюбних відносин між сторонами та повнолітній вік дитини, що виключає застосування ст. 88 СК України. Щодо аліментів на утримання дитини, відповідач визнає обов`язок, але просить відмовити у стягненні або стягнути у твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2361,00 грн.), з мотивів скрутного матеріального становища, наявності на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які навчаються у вищих навчальних закладах на контрактній формі, батьків похилого віку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з хронічними захворюваннями, а також витрат на поїздки, утримання автомобіля та побутові потреби. Посадовий оклад відповідача становить 46 000,00 грн. Відповідач надав докази щодо витрат на навчання, проживання у гуртожитках, поїздки, медичні документи щодо травми доньки та хвороб батьків, копії свідоцтв про народження дітей, пенсійних посвідчень батьків, квитанцій про сплату. Дослідивши письмові матеріали, судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Подружжям сторони у справі не є та не були. Відповідно до посвідчення серії № [NUMBER] є особою з інвалідністю з дитинства, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД №097026 [PERSON] встановлена друга група інвалідності, (інвалідність з дитинства) безстроково. [PERSON] та син сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з єдиного державного демографічного реєстру. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. Відповідно до ч.1ст.198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Згідно зіст.1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). У Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 та ч. 2ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач бере участь в утриманні повнолітнього сина [PERSON] , який є непрацездатною. Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відповідач працює, отримує заробітну плату. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Судом беззаперечно встановлено, що повнолітня дитина сторін є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, отримує соціальну допомогу від держави у розмірі 2361,00 грн. Проживає з матір`ю, за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідач проживає окремо, не допомагає позивачці доглядати за їхньою спільною непрацездатною дитиною після досягнення нею повноліття, яка потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, має сталий заробіток, проте надав суду докази щодо наявності на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які навчаються у вищих навчальних закладах та батьків похилого віку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з хронічними захворюваннями (підтверджено пенсійними посвідченнями, медичними висновками щодо артрозо-артриту, ішемічного інсульту, кардіосклерозу). Ці обставини у сукупності свідчать про те, що поточне матеріальне становище відповідача істотно обмежує можливість сплати аліментів у розмірі 1/4 доходу, як просить позивач, що зумовлює часткове задоволення вимог, у розмірі 1/8 доходу відповідача. Із огляду на стабільний характер\~отримуваної відповідачем\~доходу суд\~не вбачає\~підстав для\~стягнення із\~нього аліментіву твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (2361,00 грн.), про що він зазначає у відзиві на позов. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання суд виходиить із наступного. Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з\~ст. 88 СК України\~якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Законодавство України чітко відрізняє правові категорії "батькі дитини" та "подружжя". Відсутність статусу подружжя між сторонами у справі та притаманних йому відносин та наслідків зумовлює відмову у позові у даній частині. Крім того, суд погоджується із доводами відповідача про те, що [PERSON] на момент пред`явлення позову є повнолітньою особою, що виключає застосування положень ст. 88 СК України щодо "дитини з інвалідністю". Згідност.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн , оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial