Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено договір кредиту та страхування № Z62.26344.005390024. На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 22956 грн. Таким чином, АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 53320 грн. 51 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21138 грн. 15 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 10352 грн. 27 коп. та іншими платежами в розмірі 21830 грн. 09 коп. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, зазначив у позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання відзиву на позов не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. 21 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено договір кредиту та страхування № Z62.26344.005390024. При укладенні договору, відповідача було ознайомлено з умовами договору, паспортом кредиту (інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, інші важливі правові аспекти), тарифами банку. За умовами договору кредиту та страхування № Z62.26344.005390024 від 21 червня 2019 року відповідачу надано кредит в розмірі 22,956 грн. (п.п. 1.2., 1.7. Договору) строком на 36 місяців (п.1.4. Договору), з кінцевою датою повернення 21 червня 2022 року та змінюваною процентною ставкою 15 % річних (п.п. 1.3., 1.8 Договору). Разом із укладення договору кредиту, [PERSON] також акцептував оферту ПрАТ «Страхова компанія» «ПЗУ Україна страхування життя»» (п.п. 2, 2.1., 2.2. Договору.) На виконання умов договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у розмірі 22956 грн. та здійснено оплату страхового внеску за рахунок кредиту в розмірі 2994 грн. 26 коп. (ордери розпорядження № 1, 2 від 09 серпня 2019 року). Таким чином АТ «Ідея Банк» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] . Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача станом на 25 липня 2023 року сформувалась заборгованість у сумі 53320 грн. 51 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21138 грн. 15 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 10352 грн. 27 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 21830 грн. 09 коп. Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором кредиту та страхування № Z62.26344.005390024 від 21 червня 2019 року укладеного з [PERSON] 25 березня 2024 року назву (найменування) товариства ТОВ «Росвен Інвест Україна» було змінено на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі укладеного договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року набуло право вимоги за договором кредиту та страхування № Z62.26344.005390024 від 21 червня 2019 року, що укладені між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, заявлена заборгованість відповідачем не спростована, контр розрахунку не надано. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню виниклої у відповідача заборгованості на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при подачі позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (платіжна інструкція № 502 від 01 травня 2025 року. Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у зазначеному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved