Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 01.10.2011 Шевелівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 03. В обґрунтування позову зазначено, що з 11.10.2011 позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, між сторонами відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачено почуття любові один до одного. Спільного господарства сторони не ведуть.. Спір про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей відсутній. Позивач вважає збереження сім`ї неможливим і просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 30.05.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, направлено до Зміївського районного суду Харківської області, за підсудністю. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позивач просив судовий розгляд проводити без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала. Оголошення про виклик відповідачки розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 статті 128 ЦПК України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.10.2025 на підставі статті 280 ЦПК України постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, додані на її обґрунтування, судом встановлено, що: 01.10.2011 між позивачем та відповідачкою укладений шлюб, зареєстрований Шевелівською сільською\~радою Балаклійського\~району Харківської\~області,\~актовий запис\~№ 03 від 01.10.2011, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.10.2011 (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Вищезазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а. с. 10 - 13. Як вбачається з позовної заяви, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідачка не надала жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч. 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спору про поділ майна між сторонами та місце проживання дітей у цій справі немає. Доказів на спростування встановлених обставин відповідачем не надано, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань від дружини про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Позивачем вимога про стягнення судових витрат з відповідачки не заявлена, в зв`язку з чим,

Outcome: approved