Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позовні вимоги, що розглядаються судом: У червні 2024 року позивачем - [PERSON] здійснено звернення до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Рух справи в суді: Позовна заява від імені [PERSON] надійшла до суду через представника - адвоката Калінка-Бондар Олександри Богданівни - 28.06.2024 року. Матеріали справи за вказаною заявою зареєстровано в суді 28.06.2024 року, присвоєно номер справи №947/20498/24. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 року, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. 01.07.2024 року головуючим суддею на виконання приписів ч.6,8 ст. 187 ЦПК України отримано відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до яких встановлено, що: - позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (відповідь [NUMBER]); - відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (відповідь [NUMBER]). За наслідком перевіреної інформації про зареєстроване місце проживання сторін по справі, суддею встановлено, що справа підсудна Київському районному суду міста Одеси у відповідності до правил територіальної підсудності визначених статтею ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.07.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, з повідомленням сторін по справі. Вказаною ухвалою суду також: - визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що: у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи; у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). 21.08.2024 року до суду надійшла заява від представника третьої особи - Служби у справах дітей Маловисківської міської ради про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності. 04.11.2024 року до суду надійшло від представника позивача клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи: рішення виконавчого комітету Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.10.2024 року за №452; висновок комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради, який є додатком №1 до рішення від 09.10.2024 року за №452, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Судом вказане клопотання задоволено та приєднано до матеріалів справи вищевказані докази. Крім того, 22.08.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого представник просив суд витребувати зі Служби у справах дітей Маловисківської міської ради висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.11.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - Калінка-Бондар Олександри Богданівни про витребування доказів, яке надійшло до суду 22.08.2024 року за вх. №50910/24 по справі №947/20498/24 - залишено без задоволення. Також 06.11.2024 року судом було ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - [INFO] . 03.12.2024 року, на електронну скриньку суду від начальника Служби у справах дітей Маловисківської міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке ухвалою суду від 04.12.2024 року залишено без задоволення. 10.12.2024 року, на електронну скриньку суду надійшло клопотання від представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке ухвалою суду від 12.12.2024 року задоволено, постановлено підготовче судове засідання по цивільній справі №947/20498/24, призначене на 16 січня 2025 року о 12 годині 00 хвилин - провести в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі https://vkz.court.gov.ua, за участі представника позивача [PERSON] - [PERSON] . 19.12.2024 року, на електронну скриньку суду від начальника Служби у справах дітей Маловисківської міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке ухвалою суду від 20.12.2024 року залишено без задоволення. 06.12.2024 року до суду надійшла заява від представника [INFO] про розгляд справи за їх відсутності, щодо наслідків розгляду справи поклався на розсуд суду. 06.11.2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про допит дітей, для з`ясування судом їх думки з приводу спірних правовідносин. 16.01.2025 року судом було ухвалено задовольнити клопотання сторони позивача з допиту неповнолітніх та малолітніх дітей в судовому засіданні, та допит повнолітньої в якості свідка. 16.01.2025 року судом також було задоволено клопотання представника відповідача та продовжено процесуальний строк останньому для вчинення дій з подання відзиву на позовну заяву. 16.01.2025 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче судове засідання по цивільній справі №947/20498/24, призначене на 05 лютого 2025 року о 14 годині 30 хвилин, постановлено провести в режимі відео конференції а допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі https://vkz.court.gov.ua, за участі представника позивача [PERSON] - [PERSON] . 29.01.2025року, на електронну скриньку суду від начальника Служби у справах дітей Маловисківської міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке ухвалою суду від 30.01.2025 року залишено без задоволення. 03.02.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 05.02.2025 року судом було ухвалено прийняти до матеріалів справи відзив на позовну заяву та надано стороні позивача процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву строком в 10 днів. 05.02.2025 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче судове засідання по цивільній справі №947/20498/24, призначене на 24 лютого 2025 року о 12 годині 30 хвилин, постановлено провести в режимі відео конференції а допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі https://vkz.court.gov.ua, за участі представника позивача [PERSON] - [PERSON] . 24.02.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про виклик свідків, яку судом в судовому засіданні 24.02.2025 року задоволено та постановлено допитати в якості свідків: [PERSON] . 26.02.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. 27.02.2025 року до суду надійшло від представника відповідача клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. 20.03.2025 року судом у підготовчому судовому засіданні було ухвалено: приєднати відзив на позовну заяву від представника позивача; задоволено клопотання сторони відповідача та приєднано до матеріалів справи додані докази. Суд зазначає, що під час підготовчого провадження по справі, 05.02.2025 року до суду в електронній формі через систему Електронний суд також надійшло від представника відповідача [PERSON] - адвоката Луценко О.А. клопотання про витребування доказів, яке станом на 15.05.2025 року не було розглянуто та залишено відкритим. У підготовчому судовому засіданні 15.05.2025 року представник відповідачки [PERSON]. зазначила, що не підтримує вказане клопотання та просить суд залишити його без розгляду. За наслідком чого, ухвалою суду від 15.05.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Луценко Олени Анатоліївни про витребування доказів, яке надійшло до суду 05.02.2025 року за вх. №8868/25 по цивільній справі №947/20498/24, залишити без розгляду. Також, 15.05.2025 року судом було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні 18.08.2025 року судом було з`ясовано та заслухано думку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також здійснено допит в якості свідків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . 23.09.2025 року представником позивача надано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та 29.09.2025 року надані додаткові пояснення по справі. У судовому засіданні 29.09.2025 року судом було ухвалено задовольнити клопотання сторони позивача, приєднано до матеріалів справи додані докази та пояснення по справі. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників у судовому засіданні 29.09.2025 року, дослідивши матеріали справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 09.10.2025 року о 13 год. 55 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення. Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, учасники справи повідомлялись належним чином. Позиція та доводи учасників справи: Позивач - [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог у позові посилається на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06.10.2014 року рішенням Київського районного суду міста Одеси. Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі, в них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, діти залишилися проживати з матір`ю, за місцем її проживання у м. Одесі, а потім почали проживати разом з ним. Від дітей йому стало відомо, що під час проживання їх з матір`ю, остання вела аморальний спосіб життя, зловживала алкоголем, недбало ставилась до своїх материнських обов`язків, жорстоко поводила себе з дітьми, застосовувала фізичні міри покарання. Через деякий час, відповідачка самовільно забрала [PERSON] від батька, [PERSON] також повернулася проживати до матері, а [PERSON] виявила бажання залишитися з батьком. У березні 2024 року позивачеві стало відомо, що Службою у справах дітей Одеської міської ради на підставі телефонограми від інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо скоєння домашнього насильства за адресою: [ADDRESS] , де потерпілими є діти, негайно відібрала [PERSON] та [PERSON] від матері, та помістила до КУ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» , а в подальшому, повернула в сім`ю батька. Після повернення дітей, останні повідомили, що поведінка матері не змінилася, вона продовжила зловживати алкогольними напоями, не забезпечувала їм належного рівня охорони здоров`я, освіти, не утримувала їх, застосовувала фізичне насильство. За наслідком чого, позивач вказує, що вказані обставини, зловживання алкоголем, жорстоке поводження з дітьми, свідчать про факт умисного ухилення від виконання нею батьківських обов`язків відносно власних дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно них. Дані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву, представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що коли сину [PERSON] було три місяці, [PERSON] переїхала від чоловіка з трьома дітьми жити до матері у квартиру [ADDRESS] , де мешкає дотепер. В березні 2022 року у відповідачки діагностовано ВІЛ та туберкульоз. У період з 11.03.2022 року по 09.2022 року відповідачка знаходилась на лікуванні у Одеській обласній туберкульозній клінічній лікарні. У цей час бабуся дітей повністю взяла піклування над онуками. За період знаходження відповідачки у лікарні, вона неодноразово дзвонила до позивача, повідомляючи про складні обставини життя, сподіваючись на допомогу підтримку дітей, однак позивач відповідав, що це не його проблеми. Вказує про те, що постанови Київського райсуду м. Одеси щодо адміністративних справ № 947/21747/23, №947/4267/23, № 947/4020/23, № 947/13392/23 не підтверджують нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками та жорстокої поведінки з дітьми. Категорично заявляє, що позивач перешкоджає їй в спілкуванні з сином [PERSON] , тримаючи у таємниці номер його мобільного телефону, а приїжджати до Кіровоградської області до м. Мала Виска, де мешкає позивач з сином за станом здоров`я позивачка не має фізичної можливості. Відповідачка вважає, що питання позбавлення батьківських прав матері батьком дітей активувалось задля того, щоб отримати відстрочку від проходження військової служби. Посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, просила відмовити в позовних вимогах про позбавлення її батьківських прав. Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому сторона позивача зазначила невизнання повідомлених обставин у заперечення проти задоволення позову, з підстав того, що мати відповідачки після припинення стосунків між сторонами виховувала дітей, поки відповідачка вела соціально безвідповідальний спосіб життя. Разом з тим, діти, які звикли до свого місця проживання та просили батька не забирати їх від бабусі, не бажали змінювати місця свого проживання, однак постійно підтримували спілкування з батьком. Після того, коли позивач дізнався про спосіб життя відповідачки, її ставлення до дітей, він неодноразово намагався змінити її поведінку, прохав припинити пиячити, однак на його прохання жодного реагування не було. Вказував, що твердження про невиконання батьківських обов`язків відповідачкою через хворобу спростовується виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 3234/824 від 11.09.2023 року, а ухилення від виконання батьківських обов`язків та жорстоке поводження з дітьми підтверджується судовими рішеннями, зокрема постановою у справі № 947/4267/23. Крім того, вказує на те, що згідно розрахунку заборгованості по ВП № [NUMBER], за період коли діти постійно проживали разом з батьком, відповідачка отримала аліменти у розмірі 79268,14 грн., які нею не були витрачені на потреби дітей, а на свої власні. У судове засідання призначене на 29.09.2025 року з`явились: - представник позивача [PERSON] - адвокат Калінка-Бондар О.Б., яка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі; - відповідачка - [PERSON] , та її представник - адвокат Луценко О.А., які позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позовних вимог з позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Встановлені судом фактичні обставини справи: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року, який рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.10.2014 року у справі № 520/11878/14-ц, що набрало законної сили 17.10.2014 року, було розірвано. За час перебування у шлюбі, в сторін народились спільні діти: [INFO] народилася [PERSON] , про що Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 25.12.2006 року складено актовий запис за номером 118, батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2022 року. [INFO] народилась [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області 10.10.2008 року складено актовий запис за номером 114, батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.03.2024 року. 27.08.2013 року [PERSON] , про що Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 03.09.2013 року складено актовий запис за номером 85, батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.02.2018 року. В судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , діти сторін: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/10611/14-ц від 06.10.2014, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO], дочки [PERSON] , [INFO], сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.08.2014 до досягнення повноліття дочкою [PERSON] , далі у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , до [INFO] , далі у розмірі частини від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною [PERSON], до 27 серпня 2031 року або до зміни матеріального становища сторін. Стягнуто з позивача на утримання відповідачки аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 19.08.2014 до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У відповідності до довідки про місце проживання особи від 27.02.2019 року за №589, [PERSON] починаючи з 27.02.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2022 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого наречена змінила шлюб на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з витягами з реєстру територіальної громади №2023/003032700 від 17.04.2023 року та № 2024/002707916 від 18.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17.04.2023 року зареєстровані за адресою місця проживання батька: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/24720/23, за наслідком звернення 30.08.2023 року Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування з позовом про відібрання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У задоволенні вказаного позову, рішенням суду від 20.12.2023 року відмовлено. Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Судом перевірено надану до суду копію вказаного рішення суду та встановлено відповідність наданої копії рішення суду оригіналу, текст якого оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У відповідності до вказаного рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.12.2023 року по справі №947/24720/23 судом були встановлені наступні обставини, а саме: 21 серпня 2023 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проведена перевірка умов проживання [PERSON] , [INFO] , який за даною адресою проживає разом із матерію [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] . Шлюб батьків малолітнього - матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 та батько проживає окремо у м. Мала Виска Кіровоградській області разом із новою родиною та двома рідними сестрами малолітнього - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із актом обстеження умов проживання від 21.08.2023 квартира, в якій проживає дитина ( [PERSON] ), знаходиться у антисанітарному стані, не прибрано, розкидані речі, брудний одяг на ліжках та підлозі, зламані меблі, розкидані медикаменти, які знаходяться у вільному доступі для дитини, у дитини наявний сезонний одяг в невеликій кількості та незадовільні умови для виховання та розвитку, у квартирі відсутні продукти харчування, дитина недоглянута та на момент огляду у дитини була висока температура та він скаржився на гострий біль і втому, у зв`язку із чим була викликана швидка медична допомога. Під час бесіди із дитиною останній повідомив що мати зловживає спиртними напоями та не приділяє йому достатньої уваги, не купує необхідні для лікування ліки та змушує його виконувати її забаганки. Бабуся дитини ( [PERSON] ) повідомила що у неї стався конфлікт із [PERSON] у зв`язку із тим, що остання не бажала сприймати поради щодо лікування дитини, а сама мати дитини вживає спиртні напої та палить цигарки. На місці огляду було проведено оцінку рівня безпеки, про що було складено відповідний акт, за змістом якого [PERSON] був наляканий та тривожний, з наявними ознаками захворювання та знаходився у невідповідних умовах проживання та розвитку, у зв`язку із чим дитину було доставлено швидкою медичною допомогою до КНП «Міська дитяча лікарня №2 Одеської міської ради» та Голові Київської районної адміністрації Одеської міської ради подано клопотання про невідкладне відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №2 «Одеської міської ради до лікарні 21.08.2023 був доставлений [PERSON] , [INFO] , у стані середнього ступеня важкості обумовленого підвищенням температури до 38,0 С та головним болем. При огляді дитини було встановлено що поведінка дитини спокійна, дитина правильної конституції, задовільного харчування, шкірні покрови чисті, набряків не має, м`язова система розвинена, тонус нормальний. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 серпня 2023 за №348-01р винесено розпорядження про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] , на підставі клопотання Служби у справах дітей від 22 серпня 2023. Згідно наказу від 23.08.2023 Служба у справах дітей Одеської міської ради вжила заходів про постановки на первинний облік малолітнього [PERSON] як дитини, яка залишилась без батьківського піклування. [PERSON] , [INFO] , 27.08.2023 вибув з Одеського ліцею №55 та 28.08.2023 зарахований до 3-го класу Комунального закладу «Маловисківська гімназія № 3» Маловиськівської міської ради Кіровоградської області. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради за №143 від 30.08.2023 року, [PERSON] знято з первинного обліку у зв`язку із поверненням на виховання до батька, на підставі його заяви від 30.08.2023 року, та акту обстеження умов проживання від 28.08.2023 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки №2274 [PERSON] був виписаний 30.08.2023 року з КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради у задовільному стані. За змістом характеристики учня 3-Е класу Одеського ліцею №55 [PERSON] він навчався у ліцеї з першого класу, зарекомендував себе як дисциплінований учень який мав досягнення достатнього рівня, мав здорову слухову, механічну пам`ять, запам`ятовував учбовий матеріал, виявляв логічне, образне та творче мислення, на уроках був завжди уважний, систематично виконував домашнє завдання та мав добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставився сумлінно, добрий, стриманий, дисциплінований та самостійний, користувався повагою серед однокласників та підтримував добрі стосунки з учнями класу. Мати [PERSON] приділяла належну увагу вихованню сина, підтримувала постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідувала батьківські збори. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Приймаючи, що вказані обставини встановлені рішенням Київського районного суду міста Одеси від 20.12.2023 року по справі №947/24720/23, яке набрало законної сили та не спростовувались учасниками справи в цій справі, в силу преюдиційного значення не ставляться судом під сумнів, приймаються судом та додатковому доказуванню не підлягають. За наслідком вищевикладеного вбачається, що станом на кінець серпня 2023 року спільні діти сторін по справі проживали разом з батьком. Як вказує позивач, у 2024 року за ініціативи відповідачки, малолітній [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , повернулися проживати до матері за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з батьком за місцем його проживання у Кіровоградській області. Так, дані доводи підтверджуються наступними встановленими судом обставинами. 05.04.2024 року головним спеціалістом територіального відділу Служби справах дітей Одеської міської ради було складено акт бесіди проведеної з [PERSON] , під час якого встановлено, що з нею проживають малолітній [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . [PERSON] були надані роз`яснення щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. 13 березня 2024 року відносно [PERSON] , [INFO] , були складені протоколи про адміністративні правопорушення серії ГП № 301854, серії ГП № 301855, в яких засвідчено, що [PERSON] вчинила відносно своїх дітей - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , фізичне та психологічне насильство, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП. У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 березня 2024 року серії ВАД № 302328, [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 КУпАП. В стані сильного алкогольного сп`яніння, неадекватно себе поводила, в квартирі антисанітарні умови, чим гр. [PERSON] , [INFO] , порушила статтю 150 Сімейного кодексу України. 14 березня 2024 року відносно [PERSON] , [INFO] , також були складені протоколи про адміністративні правопорушення. У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 березня 2024 року серії ВАД № 302315, [PERSON] , [INFO] , вчинила відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , психологічне насильство, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП. У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 березня 2024 року серії ВАД № 302217, [PERSON] , [INFO] , контактувала з малолітнім [PERSON] , [INFO] , виражалась нецензурною лайкою, попри заборони ТЗП від 13 березня 2024 року серії АА № 274446, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 14 березня 2024 року серії ВАД № 302313 та серії ВАД № 302314, [PERSON] , [INFO] , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП. Гр. [PERSON] , [INFO] , порушила статтю 150 Сімейного кодексу України. Стосовно [PERSON] , [INFO] , винесено терміновий заборонний припис від 14 березня 2024 року серія АА № 425191 відносно постраждалої особи - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, строком на 10 діб з 14 год. 00 хв. 14 березня 2024 року та діє до 14 год. 00 хв. 23 березня 2024 року. Крім того, з поданих до суду доказів вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП, а саме за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей. Так, постановою судді Київського районного суду м. Одеси Пучковою І.М. від 22.10.2020 року по справі №947/28661/20, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.09.2020 року о 16.00 год., [PERSON] у присутності своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , вживала спиртні напої, чим скоїла адміністративне правопорушення за ч.1ст.184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей. Відповідно до постанови судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 10.02.2023 року у справі № 947/3991/23, 21.01.2023 року [PERSON] знаходячись за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП. Відповідно до ст.22 КУпАП [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП у зв`язку із малозначністю правопорушення та оголошено усне зауваження. Відповідно до постанови судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 17.02.2023 року у справі № 947/4020/23, 21.01.2023 року, [PERSON] знаходячись за місцем мешкання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] до суду з`явилася, та пояснила, що в той день вона посварилася з донькою, що вона не хотіла відпускати її в Кіровоградську область до батька, через те, що зараз дуже напружена обстановка, з донькою вони вже примирилися, щиро покаялася, просила суд її суворо не карати, обмежитись усним зауваженням. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і оголошено їй усне зауваження. Згідно постанови судді Київського районного суду м.Одеси Літвінової І.А. від 22.02.2023 року у справі № 947/4267/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, вбачається, що 27.01.2023 року о 17:10 годин [PERSON] ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків згідно ст. 150 СК України, внаслідок чого перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не знала місцезнаходження свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. [PERSON] вину в інкримінованому правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась, повідомила, що має інвалідність 2 групи, просила суд суворо не карати у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення обмежившись усним зауваженням. В силу ст. 284 ч. 2 КУпАП провадження відносно [PERSON] у вчиненому нею адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, закрито. Постановою судді Київського районного суду м.Одеси Іванчук В.М. від 12.05.2023 року у справі № 947/13392/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, встановлено, що 22.04.2023 року, в м. Одеса, [PERSON] , не виконувала обов`язки по вихованню [PERSON] , [INFO] , за що відповідальність передбаченач.1 ст.184 КУпАП. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП в силу малозначності, в порядку ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрито. Постановою судді Київського районного суду м.Одеси Чаплицького В.В. від 19.07.2023 року у справі № 947/21747/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Так, судом встановлено, що 01.07.2023 року о 20:30 годин [PERSON] ухилилась від накладених на неї батьківських обов`язків, внаслідок чого її син, [PERSON] , [INFO] , залишився без нагляду дорослих, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в судовому засіданні свою провину визнала, підтвердила обставини, які викладені в протоколі. Згідно постанови судді Київського районного суду м.Одеси Борщова І.О. від 28.03.2024 року у справі № 947/9708/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, [PERSON] 14.03.2024, близько 13.50 год., за адресою [ADDRESS] , під час сімейного конфлікту висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , кричала, не випускала з квартири. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (Триста сорок) грн. Постановою судді Київського районного суду м.Одеси Іванчук В.М. від 08.04.2024 року у справі № 947/9689/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, встановлено, що 13.03.2024 о 21:00 год. громадянка [PERSON] (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в наслідок чого останній проживає в антисанітарних умовах, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.184 КУпАП. Своїми діями, особа, що притягується до адміністративної відповідальності скоїла адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Відповідно до постанови судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В.В. від 28.05.2024 року у справі № 947/9709/24, 14.03.2024 року, о 13:45 годині, [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , виражалась нецензурною лайкою відносно сина [PERSON] , [INFO] , попри заборону ТЗП від 13.03.2024 року серії АА №274446. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 170 (сто сімдесят) гривень. 14.03.2024 року працівниками служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено оцінку рівня безпеки дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , за наслідком чого складені відповідні акту проведення оцінки рівня безпеки дітей. У відповідності до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 14.03.2024 року складеного відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , засвідчено, що: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , виявлено за адресою проживання родини: [ADDRESS] . За даною адресою проживає мати дітей - [PERSON] , [INFO] , бабуся дітей - [PERSON] , [INFO] , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] . Батько з дітьми не проживає. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дитина повідомляла про небезпеку та просила допомоги. Зі слів дитини мати зловживає алкогольними напоями та вчиняє психологічне та фізичне насильство. У неповнолітньої наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, а саме: реакція дитини у вигляді страху, тривоги. Наявні зовнішні ознаки недогляду, занедбаності: поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута в брудний одяг. Дитина залишена під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного сп?яніння.». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 14.03.2024 року складеного відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , засвідчено наступне: «Малолітній [PERSON] , [INFO] , повідомляв про небезпеку та просила допомоги. Зі слів дитини мати зловживає алкогольними напоями та вчиняє психологічне та фізичне насильство. Мати дитини вдарила його зарядним пристроєм. У малолітнього наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, а саме: синці, реакція дитини у вигляді страху, тривоги. Наявні зовнішні ознаки недогляду, занедбаності: вага, зріст значною мірою не відповідають віку дитини, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнута в брудний одяг. Дитина залишена під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного сп?яніння. Під час відвідування мати дитини - [PERSON] , [INFO] , мала ознаки алкогольного сп?яніння. Наявність небезпечної поведінки або ознак психічних та поведінкових розладів, зокрема внаслідок вживання алкогольних речовин. Спостерігались напади агресії, погрози, виражалась нецензурною лайкою. [PERSON] , [INFO] , відмовила у доступі до приміщення.». 15.03.2024 року Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулась до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з клопотанням за №05/2723 про невідкладне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. За наслідком розгляду вказаного клопотання, 15.03.2024 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради винесено розпорядження №271 «Про негайне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] , [INFO] ». З вказаного розпорядження вбачається встановленим, що згідно з формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 14 березня 2024 року кривдник - мати дитини гр. [PERSON] , [INFO] , відносно постраждалої особи - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , вчиняла раніше психологічне насильство. Кривдник має алкогольну залежність або зловживає алкогольними напоями. Кривдник має фінансові проблеми. Діти є економічно залежними від кривдника. Сім`я перебуває під соціальним супроводом. У зв`язку з інформацією, отриманою Службою у справах дітей Одеської міської ради від суб?єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, про ймовірну наявність загрози життю та здоров`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 585, працівниками територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районні спільно із інспектором СЮП ВП ОРУП №1, та працівником Центру соціальних служб Одеської міської ради 14 березня 2024 року було проведено оцінку рівня безпеки дітей та встановлено рівень безпеки дитини, як «Дуже небезпечно». З акту бесіди від 14 березня 2024 року, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з матір?ю дітей - [PERSON] , [INFO] , стало відомо, що мати дітей постійно вживає алкогольні напої, гучно свариться на дітей та вживає по відношенню до них нецензурну лайку. Вона постійно залишає своїх дітей на їх бабусю та їздить до чоловіка. Повідомила, що не вчиняла домашнього насильства по відношенню до дітей. Враховуючи загрозу життю та здоров`ю, малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , доставлено до КУ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 15 березня 2024 №271, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , негайно відібрано від матері - [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що в проваджені Маловисківського районного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді цивільна справа №392/1814/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Маловисківський відділ державної служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів. За наслідком розгляду вказаної справи, 01.11.2024 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (аліменти) в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.08.2014 до досягнення дочкою [PERSON] повноліття - до [INFO] , далі - у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] - до 27 серпня 2031 року або до зміни матеріального становища сторін та стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу [PERSON] щомісяця, починаючи з 19.08.2014 до досягнення сином [PERSON] трирічного віку - до [INFO] , які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014, справа № 520/10611/14-ц. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені аліменти за ВП [NUMBER] в сумі 79268 грн 14 коп. Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Судом перевірено надану до суду копію вказаного рішення суду та встановлено відповідність наданої копії рішення суду оригіналу, текст якого оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У відповідності до вказаного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2024 року по справі №392/1814/23 судом були встановлені наступні обставини, а саме: Відповідно до актів про факт передачі дитини від 30.08.2023 року за підписом завідувача пульмовідділення, посадової особи служби у справах дітей та батька [PERSON] , [INFO] передано [PERSON] , [INFO] батьку [PERSON] . Відповідно до актів про факт передачі дитини від 21.03.2024 року в присутності посадової особи служби у справах дітей - [PERSON] , керівника закладу, особа, у якої проживає дитина - [PERSON] , чергового по режиму адміністрації КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» - [PERSON] , дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передано батьку [PERSON] , [INFO]. Згідно довідки міського голови Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 1562 від 31.07.2024, встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , [INFO], доньками - [PERSON] [INFO], [PERSON] , [INFO], сином [PERSON] , [INFO]. Відповідно до акту обстеження умов проживання у складі комісії спеціалістів служби у справах дітей, фахівця центру надання соціальних послуг від 31.07.2024, вбачається, що діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - проживають в сім`ї рідного батька [PERSON] з його дружиною [PERSON] . Згідно розрахунків заборгованості Маловисківського відділу державної служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається порядок відрахування та виплати коштів зі сплати аліментів за судовим наказом № 293-7/16 про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] за період з березня 2022 року по грудень 2023 року. Згідно довідки начальника [INFO] за № 2806 від 24.08.2023, [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до В/Ч [NUMBER] . Згідно довідки т.в.о. начальника [INFO] за № 3241 від 10.10.2023, [PERSON] - 03.10.2023 звільнений в запас на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про ВО і ВС» за сімейними обставинами. Також під час ухвалення вказаного судового рішення судом було надано оцінку посиланням відповідача на те, що діти проживають разом із нею, які спростовуються матеріалами справи, а саме: довідкою міського голови Маловисківської Міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 1562 від 31.07.2024; актами обстеження умов проживання від 28.08.2023, 31.07.2024; актами про факт передання дітей від 30.08.2023, 21.03.2024; довідками директорів навчальних закладів за № 164 від 28.08.2023, № 204 від 28.08.2023. За наслідком чого, суд дійшов до висновку, що на теперішній час (ухвалення рішення суду від 01.11.2024 року) діти сторін постійно проживають разом з позивачем, а відтак позивач має право на отримання аліментів від матері дітей, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином, згідно ст. 180 СК України.. Приймаючи, що вказані обставини встановлені рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2024 року по справі №392/1814/23, яке набрало законної сили та не спростовувались учасниками справи в цій справі, в силу преюдиційного значення не ставляться судом під сумнів, приймаються судом та додатковому доказуванню не підлягають. Отже, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком. Відповідно до довідки КЗ «Маловисківської гімназії №3 імені Григорія Перебийноса» Маловисківської міської ради Кіровоградської області від 14.05.2024 року №195, [PERSON] , [INFO] , навчається в 2-Б класі Комунального закладу «Маловисківської гімназії №3 імені Григорія Перебийноса» Маловисківської міської ради Кіровоградської області. Згідно з характеристикою наданою КЗ «Маловисківської гімназії №3 імені Григорія Перебийноса» Маловисківської міської ради Кіровоградської області 14.05.2024 року за №196, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався у 2-В класі зазначеного закладу з 01.09.2023 року по 29.12.2023 року, та з 23.03.2024 року. Дитина завжди має охайний зовнішній вигляд, шкільне приладдя в порядку. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, разом з дружиною [PERSON] вони систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами [PERSON] , але й справами класу, стосунками сина з однокласниками, психоемоційним станом хлопчика, його самопочуттям, беруть активну участь в батьківських зборах, включаються до вирішення організаційних питань класу, користуються авторитетом серед інших батьків. Від своїх батьків хлопчик отримує багато любові та уваги, батьківської турботи та підтримки. [PERSON] та [PERSON] турбуються про всебічний та загальний розвиток сина. Рідна мати жодного разу за 4 місяці не відвідувала та не цікавилася навчанням [PERSON] . Згідно з характеристикою виданої КЗ «Маловисківський ліцей ім. Ю.Кондратенка» Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області відносно [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] навчалася у вказаному закладі з 01.09.2023 року. Характеризується виключно позитивно. Зарекомендувала себе здібною ученицею, на уроках зосереджена, швидко охоплює суть матеріалу, легко відтворює, вміє порівнювати, узагальнювати, часто пропонує власні оригінальні рішення, володіє достатнім запасом слів. [PERSON] систематично працює над підвищенням свого інтелектуального рівня. Скромнна , товариська, стримана, врівноважена, розсудлива, енергійна з великим самовладанням. Добре орієнтується у життєвих ситуаціях. Сумлінно ставиться до виконання громадських доручень. Бере активну участь у житті класу та школи. Правила поведінки завжди виконує. З поданих до суду доказів вбачається, що за запитом батька - [PERSON] , було здійснено психологічні діагностики відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за результатами яких сформульовано відповідні психологічні висновки. У відповідності до психологічного висновку психолога [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дівчина зорієнтована на авторитет батька та його дружини. Не має жодного бажання повертатися в ті умови в яких вони жили з мамою. Дівчинка говорить про те, що мама постійно била меншого братика [PERSON] , а вона за нього заступалася, за що також отримувала від матері ляпаси, побої та мордування. Дитина говорить проте, що вони росли в постійних пияцтвах мами з бабусею яка проживала з ними, часто було таке, що не було чого їсти. Дівчинка розповідає, що мати била [PERSON] дуже жорстоко, проводом або що попадеться під руку. У дітей були тілесні ушкодження внаслідок цього. Останній раз, коли [PERSON] заступалася за братика, мати теж почала бити [PERSON] , тому діти викликали поліцію, оскільки вже не могли оборонятися від її жорстокості. [PERSON] жалілася, що після пережитої стресової ситуації почала погано спати, сняться кошмари пов`язані з мамою. Де знову проживається бійка, яку та зчинила. [PERSON] також розповіла, що життя з мамою було вже наскільки нестерпним, що дівчинка хотіла втекти від неї, шукала всі можливі варіанти. За наслідком відповідної психологічної діагностики з дитиною [PERSON] , [INFO] , було рекомендовано: забезпечити дитині гармонійне виховання за місцем її проживання (соціалізації), а саме з батьком, підтримання тісних емоційних зв`язків з референтними (значущими) особами, спілкування з іншими значущими особами (родичами, друзями, вчителями) у звичному для неї середовищі; запобігати психологічному насиллю та фізичному насиллю з боку матері, застосування нею руйнівних прийомів у вихованні [PERSON] . Обмеження спілкування матері з дитиною без її бажання; усунути тривоги, психотравми у [PERSON] за допомогою відповідних спеціалістів. Створити психологічно захищену та сприятливу атмосферу життєдіяльності; проводити психологічну корекцію дитині, яка перебуває у зоні конфлікту з метою профілактики та корекції небажаних наслідків такого конфлікту. Відповідно до психологічного висновку психолога [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина переживає емоційний дискомфорт, перш за все через невизначеність ситуації. [PERSON], при згадувані мами лише розповідає, що вона п`є горілку, і коли з ним трапилася біда, його збила машина, то мами не було поруч з ним була сестричка. Дитина в житті пережила декілька травмуючих подій, результати за діагностикою «Первинний скринінг посттравматичного стресового розладу». А саме: фізичне та психологічне насилля зі сторони матері, на постійній основі мати била дитину, кричала і травматичною є подія коли хлопчика збила машина і дитина зламала ногу, при цьому мами не було поруч. Періодично хлопчик відчуває тривогу, тому що життєва ситуація для дитини емоційно не стабільна. Також присутня тривога спричинена страхом повторювальністю подій які мали місце. Хлопчик з острахом згадує, що мама може його забрати від тата і все жахіття буде повторюватися знову. У дитини виявлено підвищений рівень тривожності, висока чутливість до хвилювання, до пережитої стресової, травмуючої ситуації. За наслідком відповідної психологічної діагностики з дитиною [PERSON] , [INFO] , було рекомендовано: забезпечити дитині гармонійне виховання за місцем її проживання (соціалізації), а саме з батьком, підтримання тісних емоційних зв`язків з референтними (значущими) особами, спілкування з іншими значущими особами (родичами, друзями, вчителями) у звичному для нього середовищі; запобігати психологічному та фізичному насиллю з боку матері, руйнівних прийомів у вихованні [PERSON] , виявлення поваги до дитини, діалогічного спілкування. Тимчасове виключення матері з кола спілкування дитини до нормалізації психоемоційного стану. В подальшому, поступове включення матері, у разі дотримання нею попередніх рекомендацій; усунути тривоги, страху, психотравми у [PERSON] , забезпечити психологічний комфорт. Створити психологічно захищену та сприятливу атмосферу життєдіяльності. Проводити психологічну корекцію батькам з метою встановлення психологічних меж в родині, збереження психологічного здоров`я дитини; Проводити психологічну корекцію дитині, яка перебуває у зоні конфлікту з метою профілактики та корекції небажаних наслідків такого конфлікту. Також 16.09.2025 року Одеським ліцеєм № 55 Одеської міської ради були надані характеристики за №01-27/91, №01-33/90, №01-33/92, відносно учнів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у відповідності до яких: - відносно [PERSON] , випускниці 11-В класу Одеського ліцею № 55 засвідчено, що остання навчалася в Одеському ліцеї № 55 з 21.08.2014 року по 23.06.2023 року. Навчальний заклад відвідувала нерегулярно, занять без поважної причини не пропускала. До уроків готувалася несистематично. За результатами навчання мала оцінки низького та середнього рівня. [PERSON] , достатньо самостійна дівчина. Переважають такі риси характеру: доброзичливість, працелюбність, справедливість. До виконання доручень ставилася дбайливо, не була ініціатором та учасником у громадському житті класу і ліцею. З відповідальністю відносилась до доручень класного керівника. З повагою відносилась до старших, прислухалась до їхніх порад. Батьки цікавились навчанням дитини. Водночас участь у шкільному житті доньки брали по-різному: батько завжди активно долучався, телефонував класному керівнику, цікавився успіхами доньки. Мати, [PERSON] не підтримувала контакт з класним керівником, адміністрацією ліцею, батьківські збори не відвідувала; - відносно [PERSON] , [INFO] , засвідчено, що дитина навчалася в Одеському ліцеї N? 55 Одеської міської ради з 31.08.2015 р по 23.06.2023 р. За цей період проявила себе як учениця з достатнім рівнем навчальних досягнень. У взаєминах з однокласниками та педагогами проявляла доброзичливість, комунікабельність. Протягом навчання відзначався важкий фінансовий стан родини. Неодноразово мала місце ситуація, коли учениця приходила до школи голодною та без теплого одягу. Заклад освіти разом із класним колективом надавав допомогу у вигляді харчування та необхідного одягу. Успішність учениці за період навчання у ліцеї N? 55 була на достатньому рівні. За час навчання дитини у класі безпосередньої участі матері у шкільному житті не спостерігалося. На батьківських зборах мати не була присутня. Особистих зустрічей класного керівника з матір?ю не відбувалося, проте кількаразово мало місце коротке спілкування у месенджері «Viber». Піклування про дитину в основному здійснювала бабуся. Батько не спілкувався з класним керівником; - відносно [PERSON] засвідчено, що дитина навчалась в Одеському ліцеї №55 з 01.09.2021 р. по 30.08.2023 р. За час навчання зарекомендував себе, як старанний, дисциплінований учень. На уроках уважний, намагався належно виконувати домашне завдання, виявляв зацікавленість до навчання. Хлопець скромний, стриманий, самостійний. Мав повагу серед однокласників. Батьки дитини не завжди відповідально ставилися до виконання батьківських обов?язків. Хлопчик періодично відвідував заклад освіти, одягнутий в одяг, що не відповідав порі року, був не завжди нагодований. Контакт матері дитини з класним керівником був епізодичним. З батьком класний керівник не була знайома. Під час розгляду справи, також у відповідності до приписів статті 19 СК України Маловисківською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області були надано висновок комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради, винесено про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ухилення від виконання батьківських обов`язків, який затверджено рішенням виконавчого комітету Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 452 від 09.10.2024 року та вирішено за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні призначеному 18.08.2025 року, судом, в присутності психолога [PERSON] , було з`ясовано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з приводу спірного питання в даній справі. Так, малолітній [PERSON] , [INFO] , повідомив суду, що пізно пішов до школи, бо мати з ним не займалася. В 2024 році переїхав до батька. В якості подарунку на день народження хотів би залишитися з батьком. Перед переїздом до батька, він гуляв в дворі з друзями, де його збила машина, і він отримав перелом правої ноги. Дзвонили мамі, але вона не відповідала, бо була в нетверезому стані. Додзвонились до сестри, прибігла сестра і хрещена. [PERSON] відвезли в приватну клініку, наклали гіпс на ногу. Розповів, що коли жив з мамою, то вставав зранку, нічого не було їсти, завжди готувала їсти бабуся [PERSON] . Коли батько сплачував аліменти, то мама брала картку, на яку вони надходили, та кудись уходила. Одягу не було, на нього давала кошти бабуся. Бабуся приходила з роботи, могла трохи випити і лягти спати. Одного разу, коли мама прийшла додому, вони разом з бабусею почали випивати. Коли він з братом ввечері грали в мобільну гру, мама прийшла в кімнату, сказала лягати спати, але він не захотів, потім мама взяла провід від зарядного пристрою і вдарила його. [PERSON] (мачуха [PERSON] ), сказала [PERSON] зателефонувати [PERSON] , що мама його б`є , [PERSON] прибігла та почала битись з мамою. [PERSON] спитала, чи знає він номер поліції, він сказав так, батько зателефонував у поліцію і сам [PERSON] . По телефону [PERSON] повідомив, що мама з сестрою почали битись. Поліція приїхала, сестра написала заяву на маму, її забрали на пару годин. Повідомив, що мати часто його била. Била по всьому, коли була нетвереза. Мама кожен день брала пляшку, яку випивала і йшла за іншою пляшкою. Пила горілку і пиво. Працювала двірником, коли ходила на роботу, то не вживала. Коли щось сталось, що саме він не пам`ятає, його маму звільнили, після чого вона дуже добре почала пити. Один раз вони пішли на одну вулицю, вона пішла до подруги, а [PERSON] тоді гуляв з друзями, вони пилили дерево, яке потім впало на нього. Його прибрали, потім прибігла мама з льодом, [PERSON] прийшов до себе. Практично два роки [PERSON] живе з татом, мачухою [PERSON] , сестрою [PERSON] та братом [PERSON] (син батька та його дружини [PERSON] ). Вони дуже добре живуть, це відображається на годуванні, на тому, що його віддали і відвозять в школу, щоб він вчився, займаються з ним. З ним займається [PERSON] . [PERSON] зараз приїхала до батька на літо, раніше вона також допомагала [PERSON] з [PERSON] , коли та втомлювалась. [PERSON] допомагала або на прохання батьків, або на прохання самого [PERSON] . Хлопчик зазначив, що хоче бути з батьком. З матір`ю бути не хоче, тому що вона алкоголічка, і навіть, якщо вона вилікується [PERSON] може і приїхав би погостювати, а потім повернувся б в Малу Виску . До позбавлення батьківських прав матері [PERSON] ставиться дуже добре, бо вона била його дуже багато, він на неї ображений. Вважає, що била його через те, що була в нетверезому стані і не розуміла, що робить. Він завжди був слухняним хлопчиком. До ситуації з проводом були ще подібні ситуації. Вона просила пробачення. Одного разу, коли він слухав пісню та сумував за старшою сестрою [PERSON] , мама підійшла до нього і сказала «прости меня, такого больше не будет», але свою обіцянку не втримала. Якось коли вона приїхала з кимось, щоб забрати [PERSON] , вона сказала, що кинула пити і більше не буде бити [PERSON] , але потім знову почала пити і бити. Також розповів про те, що якось, коли мама прийшла додому, вона казала, що їй хочеться зарізати, вбити, викрасти, тоді бабуся разом з мамою почали разом дуже сильно пити алкоголь. На запитання про те, як [PERSON] опинився у батька вдруге, хлопчик відповів, що його забрали в центр, дитячий будинок, перші дні вони були без батька, на другий день приїхав тато. Почали збирати документи і отак вони опинились у тата. У центр [PERSON] потрапив через те, що мама вдарила його проводом, тоді приїхала поліція і орган опіки і їх відвезли в центр, а потім їх забрав тато. Там він був днів 5 чи 7, мама за цей час жодного разу не приходила в центр. Туди, де [PERSON] зараз живе, мама приїжджала один раз, коли забрала його з [PERSON] в Одесу. По телефону мама дзвонить [PERSON], але він не хоче з нею спілкуватись. [PERSON] не дзвонить, бо не хоче. Папа не каже, що мама погана, він просто мовчить. Мама з [PERSON] зляться одна на одну. Мама дзвонила [PERSON] по телефону, багато матюків казала, він це чув. [PERSON] (дружина батька) його не ображає, трохи робить зауваження. [PERSON] сказала [PERSON] дати їсти папугам, попилососити всередині, він їх випустив, хотів погодувати. [PERSON] почав прибирати, але за папуг забув, що їх випустив. В його обов`язки по будинку входить пилососити, мити підлогу. Це робить або він, або брат в своїй кімнаті. [PERSON] дає собаці пити, коли [PERSON] каже дати їсти, він дає. Курям він також дає їсти, пити, але рідко, коли [PERSON] говорить про це. У них є два або три городи, на яких [PERSON] допомагає батькам. В новій школі йому подобається. Є друзі в школі. У [PERSON] є подруга - донька хрещеної, з якою він дуже близько спілкується. До мами [PERSON] повертатись не хоче. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила суду, до 2022 чи 2023 року проживала з мамою. Зараз навчається в Одесі, проживає в гуртожитку. З батьком проживала близько двох років. Причиною зміни місця проживання було те, що [PERSON] не подобався контроль, тому що коли вона жила з мамою, вона відчувала себе вільно, її ніхто не контролював, робила що хотіла, а коли приїхала до батька - там контроль, їй стало це не подобатись. Вона подумала, що у мами буде краще, але виявилось не так. З приводу подій, що передували влаштуванню дитини до центру реабілітації, [PERSON] розповіла, що вона пішла на роботу (розносила листівки), тоді їй було 14 або 15 років, працювала разом з подругами. Потім їй телефонує старша сестра [PERSON] і каже, що мама б`є [PERSON] і щоб вона терміново йшла додому. [PERSON] телефонувала [PERSON] , тому що вона знаходилась у батька, а [PERSON] дізналась про цей випадок, коли [PERSON] розмовляв по телефону з [PERSON] і вони грали в гру. Коли [PERSON] прийшла додому, мама кричала на [PERSON] , [PERSON] сказала, щоб мама відійшла від [PERSON] і не чіпала його. Мама почала штовхати [PERSON] , у них зав`язалась бійка. Потім приїхала поліція, яку викликав і [PERSON] і батько. По приїзду поліції маму забрали, [PERSON] написала заяву, а буквально через кілька годин мама знову приїхала. На наступний день приїхали з органу опіки та забрали [PERSON] з [PERSON] до реабілітаційного центру, де вони знаходились близько 5 днів, поки батько збирав документи, щоб забрати їх до себе і потім поїхали до батька. [PERSON] підтверджує, що мама зловживає алкогольними напоями, це почалось дуже давно. Періоди тверезості були тільки тоді, коли не було грошей. [PERSON] з дитинства бачила маму в нетверезому стані. Мама та батько прожили разом з 2005 по 2014 рік. Коли вони розлучились, їй ще не було 5 років. З того періоду вона не бачила маму в тверезому стані. Коли [PERSON] з [PERSON] жили з мамою, то разом з ними жила бабуся по маминій лінії. Спочатку бабуся працювала, тому що мама не проживала з ними, не було кому їх забезпечувати, мама проживала зі співмешканцем, постійно десь була, аліменти не віддавала, бабусі доводилось працювати і годувати їх. Потім, в 2023 році, коли мама захворіла на туберкульоз, вона повернулась до дітей і вони почали разом з бабусею випивати. Це був перший раз, коли [PERSON] з [PERSON] потрапили до батька. Співмешканців у мами за цей період було троє. [PERSON] намагалась «достукатись» до мами казала, щоб вона перестала пити, але мама спочатку казала добре, потім відмовлялась, потім казала, що вони їй життя зіпсували, що вони винні в тому, що вона п`є . [PERSON] сказала, що мама сама винна в тому, що довела себе до такого стану. На запитання, з ким буде краще проживати [PERSON] , [PERSON] відповіла, що з батьком, тому що у мами немає нормальних умов проживання (ні ремонту, ні їжі, нічого немає). На той момент, коли [PERSON] з [PERSON] проживала з бабусею, а мама в цей час проживала зі співмешканцем, дітям разом з бабусею доводилось «лазити» по сміттєвим бакам, шукати їжу. На запитання, чи зможе [PERSON] впоратись з таким контролем, вона відповіла так. Вважає, що мама заслуговує на позбавлення батьківських прав, тому що вона не виконувала своїх батьківських обов`язків. Вважає, що мама не зможе виправитись. Про [PERSON] фактично піклувались старша сестра [PERSON] та [PERSON] , вони постійно знаходились з [PERSON] . [PERSON] не ходив в дитячий садок, коли був маленький. Вік [PERSON] , коли вона піклувалась про [PERSON] був приблизно 9 років, вік [PERSON] - близько 7 років. Бабуся на роботі, а вони вдвох були з маленьким братом. Коли [PERSON] переїхав до батька, він взагалі не вмів читати, тільки по буквам. [PERSON] та [PERSON] не ходили в школу на постійній основі, коли сиділи з [PERSON]. Вдень вони сиділи вдома з братом, тому що бабуся працювала, а мами не було вдома. Одяг їм не купували, а віддавали знайомі. Також, в судовому засіданні призначеному 18.08.2025 року, за клопотанням сторони позивача, судом було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , за наслідком чого: - свідок [PERSON] за наслідком допиту повідомила, що наразі проживає за кордоном у м. Кишинів. Батьки розлучились, коли народився [PERSON] . Період, коли батьки проживали разом пам`ятає. Спочатку вони проживали в селі у бабусі, потім переїхали до м. Мала Виска. Коли батьки розлучились, вони стали проживали у бабусі. Після розлучення якийсь час мама проживала разом з ними, але потім пішла жити до співмешканця, забравши з собою брата [PERSON] , а вони залишились жити з бабусею. Через якийсь час вони забрали брата до себе, а мама жила зі своїм співмешканцем. Брату на той момент, коли його забрали, було 2-2,5 роки. Таке рішення вони прийняли у зв`язку з тим, що його треба було продовжувати годувати, але мама не часто про нього піклувалась. Мама працювала в м`ясному магазині, де вона дуже часто випивала. Зазначила, що що коли бачить маму, старається обходити її стороною, тому що їй за неї соромно. Проживала разом з мамою 8 років. Батько проживав в м. Кіровограді і мама забороняла з ним спілкуватись, телефон був тільки у мами і у бабусі. Мовчала про те, в яких умов жили з мамою, тому що боялась, що їх заберуть в дитячий будинок. Школу відвідувала, але періодично, доводилось часто пропускати, тому що сиділа з [PERSON]. Мама не хотіла віддавати [PERSON] в школу, він пішов у школу у 8 років. Потім, коли він переїхав, його залишити ще на один рік, бо він не вмів читати і писати. В першому класі він був два роки поспіль. Вважає, що це не пов`язано з його здоров`ям, просто потрібно було давати освіту і допомагати. У [PERSON] косоокість з дитинства, у лікаря з цього приводу мама з [PERSON] ніколи не була, казала, що з часом пройде. На запитання, чи вважає батька суворою людиною, відповіла, що буває суворим, буває добрим. Він багато забороняє того, що їм не забороняли, у них була свобода. Що саме їм забороняли - гуляти до пізньої години, ставили обмеження, змушували вчитись, бо вони раніше взагалі не хотіли вчитись. Коли [PERSON] жила з батьком, вона була щаслива, у них був і одяг, і їжа. Вважає, що мама не зможе виправитись, їй давали багато шансів, вона багато чого обіцяла, але не виконувала. Особисто [PERSON] обіцяла кинути пити та піти на роботу. На особисте переконання [PERSON] , [PERSON] буде краще з татом. [PERSON] (мачуха) дуже добра, не ображає їх. Різниці між [PERSON] і [PERSON] для [PERSON] немає. Вона навпаки для них більше старалась, одягнути, погодувати. За період, коли батько забрав [PERSON] і [PERSON] з дитячого будинку, [PERSON] проживала з батьком близько року. За цей період мама жодного разу не приїздила до них. Приїхала тільки тоді, коли виграла суд, забрала [PERSON] і поїхала. Грошові кошти за півтора роки дала тільки на костюм і кросівки. [PERSON] була свідком застосування мамою фізичного насилля до [PERSON] і [PERSON] . Мама дуже часто била її брата та сестру. Зазвичай це відбувалось у зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння. Фізичне насилля мало місце, коли мама, проживаючи зі співмешканцями, приходила до бабусі і дітей. Бувало , що коли мама перепивала, вона заходила у ванну кімнату і різала собі вени. В двокімнатній квартирі разом з ними жив також дядько, який пив разом з мамою. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і бабуся вчотирьох спали на одному ліжку, а дядько зі своєю сім`єю в іншій кімнаті. Коли дядько переїхав, то [PERSON] з сестрою і братом переїхали в ту кімнату, спали вдвох на одному ліжку, а [PERSON] на іншому. Мама приходила до них в гості несистематично, могла через тиждень, два, через півроку. Бабуся спочатку намагалась вплинути на маму, мама просила у бабусі гроші. [PERSON] просила, щоб вона не давала гроші, бо мама буде пити. Але бабуся все одно давала кошти і мати йшла. Коли маму виганяв якийсь із співмешканців, бабуся її приймала, як було, наприклад, з останнім із співмешканців мами; - свідок [PERSON] за наслідком допиту повідомила, що познайомилась з дітьми позивача, коли він був на війні, в 2022 році. Одружені з [PERSON] офіційно 3 роки, однак проживають разом з 2017 року. З дітьми [PERSON] познайомилась, коли її чоловіку подзвонила кума [PERSON] і сказала, що [PERSON] з [PERSON] хочуть приїхати до батька. Так як [PERSON] не було вдома, він попросив [PERSON] зустріти їх та відвезти в село до бабусі. [PERSON] скинув номер телефону [PERSON] у Вайбер. [PERSON] вагалась, але все таки написала їй в Вайбер , представилась і сказала, що якщо їм щось потрібно, то телефонуйте, може кошти на дорогу чи щось інше. [PERSON] написала, що у них все є, і нічого не потрібно. Потім [PERSON] написала [PERSON] ввечері і запитала, чи можна їй зателефонувати. [PERSON] сказала так. [PERSON] зателефонувала [PERSON] і повідомила, що вони завтра зранку виїжджають до Кіровограду та запитала, чи зустріне [PERSON] їх, щоб відвезти до бабусі. [PERSON] сказала так. Зранку [PERSON] встала, приготувала їсти, а [PERSON] якраз в цей час написала, що вони на місці. [PERSON] вийшла на двір, вони познайомились, і [PERSON] запропонувала залишитись у них, на що [PERSON] відмовилась і сказала, що будуть їхати до бабусі. [PERSON] нагодувала дітей та ще раз запропонувала залишитись у них, зважаючи на наявність кращих умов проживання, аніж в селі, однак [PERSON] сказала, що будуть їхати до бабусі. Оскільки [PERSON] не було вдома, так як він проходив військову службу, [PERSON] разом з [PERSON] і [PERSON] поїхала до бабусі в село. По приїзду в село дівчата зайшли в будинок бабусі та запитали чи можна їм залишитись в [PERSON] та батька, на що звичайно отримали позитивну відповідь. [PERSON] на той час залишився з мамою. [PERSON] потрапив до батька за наступних умов. В серпні місяці до [PERSON] зателефонували зі служби у справах дітей м.Одеса, і сказали, що [PERSON] вилучили від мами і зараз він знаходиться в лікарні, так як має температуру. Спитали, чи зможе вона забрати його, так як двоє дітей уже в них проживають, а до чоловіка вони не можуть додзвонитись. [PERSON] відповіла, що може приїхати, однак не переймається щодо підстав передачі дітей, бо не є їх матір`ю. Потім на зв`язок вийшов [PERSON] , якому [PERSON] сказала поїхати забрати [PERSON] з лікарні. [PERSON] відпросився у командира військової частини і поїхав разом з [PERSON] забрав [PERSON] . [PERSON] жив з ними до 28 грудня 2023 року, коли служба у справах дітей м.Одеси програла судову справу щодо визначення місця проживання [PERSON] . Після цього відповідачка приїхала і забрала [PERSON] до себе, де він проживав до березня 2024 року. У березні 2024 року [PERSON] опинився у батька за наступних обставин. Він разом з [PERSON] грали в мобільну гру по мережі, [PERSON] з [PERSON] в цей час чули [PERSON] . Крім того, було чутно бабусю та маму [PERSON] , які перебували в нетверезому стані, також було чутно крики і з`ясування стосунків. [PERSON] з [PERSON] почули, як в кімнату до [PERSON] зайшла мати [PERSON] і сказала йому лягати спати, на що той відповів що не хоче. [PERSON] ще раз сказала йому йти спати. Потім вони почули, що [PERSON] починає плакати, а мати [PERSON] починає його бити. [PERSON] зателефонувала до [PERSON] та запитала де вона, на що остання відповіла, що роздає листівки. [PERSON] сказала, щоб вона скоріше бігла додому, бо мама б`є [PERSON]. В цей час [PERSON] викликав поліцію, а коли [PERSON] прибігла додому та у них з мамою почалась бійка, поліція була викликана і [PERSON] . Поліція прибула в той момент, коли [PERSON] билася з мамою. Маму забрали до 12 години ночі в поліцію, а потім вона прийшла додому. Ніч діти спали, а зранку почалось те саме. Потім приїхала служба у справах дітей і забрала дітей в центр. Коли свідок [PERSON] вперше побачила [PERSON] , то його стан вона оцінювала наступним чином. Вона очікувала, що [PERSON] , якому було на той момент 10 років, порівняно з [PERSON] , якому було 6 років, буде більшим, проте [PERSON] був на 2 кілограма меншим. Коли [PERSON] приїхав до них додому, [PERSON] почала годувати його, але він з`їв лише два картопляники і сказав, що наївся. Його стан [PERSON] оцінює як такий, що не розвинений на свої роки та був ображений. Про стосунки з мамою [PERSON] спочатку не сильно розповідав, але потім коли він пішов в школу і до психолога, тому що він не міг читати, майже не знав букв, [PERSON] почала з ним займатись і так вони з ним потоваришували. Після того, як в березні 2024 року [PERSON] потрапив до [PERSON] та [PERSON] , мама ні разу не приїздила до нього. Дзвонила вона тільки тоді, коли вдома була [PERSON] і [PERSON] , намагалась говорити до [PERSON] , але той категорично не хотів з нею розмовляти. Крайній раз, коли вона дзвонила, навіть сама [PERSON] говорила [PERSON] , щоб він поговорив з мамою. На запитання, чому [PERSON] не хоче говорити з мамою, він сказав, що вона алкозалежна. Коли [PERSON] познайомилась з [PERSON] , він одразу сказав їй, що в нього є троє дітей та запитав, чи прийме вона їх, якщо він забере дітей. [PERSON] сказала так. Конкретні питання щодо того, чого [PERSON] розійшовся з колишньою дружиною, чого не спілкуються, [PERSON] не задавала. Протягом 2017-2022 років [PERSON] намагався зв`язуватись з дітьми, але коли він телефонував до бабусі, вона завжди казала, що немає дітей вдома, то вони пішли гуляти, то ще щось. Потім [PERSON] за допомогою соціальної мережі Фейсбук знайшла контакти дружини брата мами дітей - [PERSON] , в якої вона попросила номер телефону [PERSON] , щоб мати якийсь зв`язок з дітьми. Спочатку вона не давала, але потім коли почалась війна, надала. Так вони почали спілкуватись. З приводу контролю зі сторони батька, про який говорила [PERSON] . Коли дівчата приїхали до [PERSON] та [PERSON] , протягом півроку вони проживали тільки з [PERSON] , бо [PERSON] був на війні. [PERSON] було на той момент 16 років, а [PERSON] - 14 років, але вони нічого не вміли: ні помитися, ні застелити ліжко, ні прибирати за собою посуд. Цьому всьому їх навчала [PERSON] . Потім коли дівчата знайшли собі друзів, вони почали ходити гуляти, але час прогулянки обмежувався до 21:00 години, чого не було під час їхнього проживання в Одесі. Спочатку дівчата жили на власний розсуд, але потім звикли до такого порядку. [PERSON] за час навчання в школі, декілька разів втікала з уроків, у зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] проводили з нею виховну бесіду. Наразі, коли [PERSON] приїздить на канікули додому, вона сама підходить до [PERSON] та питає, чи можна їй піти погуляти і коли [PERSON] відпускає її до 23:00 години, для [PERSON] це стає шоком. Коли відповідачка дзвонила до дітей, вона завжди, хіба що за винятком крайнього разу, була в стані алкогольного сп`яніння та вживала ненормативну лексику. Зі слів дітей [PERSON] відомо про наявний в матері дітей туберкульоз та СНІД. Норми права, які застосовані судом, та мотиви їх застосування: Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Щодо виниклих правовідносин за даною справою, останні пов`язані із позбавлення особи батьківських прав відносно дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України (далі - СК України). У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до положень вказаної статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постановах від 27 березня 2020 року у справі № 523/16635/17 (провадження № 61-5437св19), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20) зробив висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16 (провадження № 61-29266св18) зазначив, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі собою встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не достатньою мірою, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають у тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20) зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18, від 07 березня 2024 року у справі № 947/7448/22, від 01 серпня 2024 року у справі № 366/52/21). Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). Крім того, у статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приймаючи, що станом на час звернення до суду з даним позовом, позивачем порушувалось питання про позбавлення відповідачку батьківських прав відносно трьох дітей, які були малолітніми та неповнолітніми, однак під час розгляду справи одна з дітей - [PERSON] , [INFO] , набула повноліття, та під час допиту у судовому засіданні підтримувала дії позивача, як батька, суд зазначає наступне. Виходячи зі змісту статті 164 СК України, наявність підстав для позбавленням батьківських прав не пов`язується із досягненням дитиною повноліття. У частині другій цієї статті зроблено застереження лише щодо позбавлення батьківських прав матері, батька лише у разі досягнення ними повноліття. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше (стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Верховний Суд у постанові від 29.01.2024 року по справі №185/9339/21 дійшов переконання, що якщо право на позов існувало на момент звернення до суду, то спір має бути розглянутий по суті, й подальші описані зміни у спірних відносинах не можуть впливати на правовий результат вирішення спору по суті судом. Подібні ідеї до визначення права на позов реалізовані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 361/1017/20 (провадження № 61-2910сво 21), у якій з`ясовувався зміст частини другої статті 110 СК України, а саме зміст такого твердження: «Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини». Верховний Суд зазначив, що для цього потрібно з`ясувати структуру цивільного процесу (цивільного судочинства). Структурно цивільний процес складають судові провадження, які відповідно мають вертикально інтегруючий характер і визначають інстанційні періоди здійснення правосуддя. У доктрині цивільного процесуального права й доктрині процесуального права переважним є визначення, що стадією цивільного процесу є сукупність процесуальних дій суду, учасників процесу, спрямованих на досягнення певної процесуальної мети. На підставі викладеного Верховний Суд виснував, що за функціональним характером розрізняють, зокрема, такі стадії: пред`явлення позову, відкриття провадження у справі, судовий розгляд тощо. За висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, тлумачення приписів частини другої статті 110 СК України свідчить про те, що вони спрямовані лише на унеможливлення пред`явлення позову про розірвання шлюбу до дружини, яка перебуває у стані вагітності, та протягом одного року після народження дитини, що надає право суду закрити провадження у справі, якщо згадана вимога не була додержана саме на час пред`явлення позову. У цій справі, що переглядається, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду також дійшла переконання, що статтею 165 СК України передбачено можливість вирішення спору про позбавлення батьківських прав навіть після досягнення дитиною повноліття, якщо на момент пред`явлення позову вона була неповнолітньою. Виходячи з граматичного способу тлумачення, у цій нормі права у СК України застосовується термінологія ЦПК України щодо пред`явлення позову (стаття 184 ЦПК України). Натомість, якби законодавець мав на увазі й іншу стадію цивільного процесу, а саме розгляд справи з ухваленням рішення, то застосовував би інші вжиті граматичні конструкції, за змістом яких би йшлося про стадію ухвалення рішення суду. Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Тому позивач мала законне право на звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно їхнього сина, а також мала легітимні сподівання та всі підстави розраховувати на вирішення спору по суті. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду переконаний, що, відмовляючи у задоволенні позову лише у зв`язку із досягненням дитиною повноліття на момент завершення розгляду справи по суті, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що правові наслідки позбавлення батьківських прав поширюються і на правовідносини, які виникають після досягнення дитиною повноліття. Приписами чинного законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема відносини батьків та дітей, визначене коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей. Вочевидь, переважна кількість батьківських прав та обов`язків стосується дитини до досягнення нею повноліття, проте й після досягнення дитиною повноліття правовий зв`язок між батьками та їхніми дітьми не припиняється, батьківські права продовжують існувати. Так, права та обов`язки батьків і повнолітньої дитини визначені розділом ІІІ СК України. Зокрема, у статтях 202, 203 СК України передбачено обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, зокрема, шляхом сплати аліментів, та брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до частини другої статті 202 СК України якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Окремі права зберігаються між батьками та їх дітьми навіть після смерті одного з них і пов`язані зі спадкуванням (книга 6 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України); зокрема, за приписами статті 1261 ЦК України батьки віднесені до першої черги спадкоємців за законом у разі смерті їх дітей. У частині третій статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Також СК України надає батькам, які не були позбавлені батьківських прав стосовно своїх дітей, права та обов`язки щодо їх внуків та правнуків, зокрема право на їх виховання та спілкування (стаття 257 СК України), право на утримання та піклування з боку внуків, правнуків (стаття 264 СК України), право на спадкування за законом у порядку другої черги (стаття 1262 ЦК України). У статті 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, у частині першій наведеної статті передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Зміст наведених законодавчих приписів зумовлює висновок про те, що, досягаючи повноліття, особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/матір`ю та сином/дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків та дитини. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки щодо неї, які ґрунтуються на їх кровному спорідненні. Із повноліттям дитини «з`являються» права батьків на утримання з боку повнолітніх сина/дочки та виникають відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав є спадкоємцями за законом своєї дитини. Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином/дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та матір, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина/дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому, та відповідатиме принципам розумності й справедливості. За наслідком чого, Верховний Суд у постанові від 29.01.2024 року по справі №185/9339/21 дійшов до висновку, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зауважив, що досягнення дитиною повноліття під час розгляду цивільної справи судом не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Викладений підхід дозволить, зокрема, запобігти зловживанню відповідачами своїми процесуальними правами шляхом умисного затягування розгляду справи (чекаючи досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку) та уникнути ситуацій, коли внаслідок дій суду через значне навантаження, тимчасову відсутність судді, зміну складу суду, наявність підстав для зупинення провадження у справі, ухвалення судом заочного рішення про позбавлення батьківських прав та подальшого перегляду такого рішення за заявою відповідача зі спливом значного проміжку часу тощо справа не буде розглянута до повноліття дитини. При цьому сформульований підхід до вирішення описаної правової проблеми не обмежує відповідача у доведенні перед судом своїх заперечень проти позову про позбавлення його батьківських прав. Також суд зазначає, що відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Крім того, суд наголошує, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками спору. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо під час вирішення питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю. Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися під час вирішення питань, які її безпосередньо стосуються. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Верховний Суд вже звертав увагу на те, що думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї (постанови Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18, від 29 березня 2023 року у справі № 754/7526/21, від 26 квітня 2023 року у справі № 520/17217/13, від 02 серпня 2023 року у справі № 707/1704/21). Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Одночасно суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Разом з тим, у відповідності до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 206 ЦПК України передбачено процесуальне право відповідача - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінка доводів учасників справи, мотиви та висновки суду: Виходячи з вищевикладеного та приймаючи вищевикладені встановлені обставини, судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року по 17.10.2014 року, за час перебування в якому мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За наслідком чого сторони, як батьки дітей, у відповідності до Основного Закону України - Конституції України, національного і міжнародного законодавства, мають рівні права та обов`язки відносно дитини. Судом беззаперечно встановлено, що спільні діти сторін по справі, станом на час звернення до суду з даним позовом та ухвалення судового рішення проживають разом з батьком - [PERSON] . У відповідності до приписів статті 165 СК України, у позивача, як батька дітей, наявне право на звернення до суду з цим позовом про позбавлення матері дітей батьківських прав у відповідності до положень статті 164 СК України. Подані стороною позивача докази у відповідності до положень ст. 77-80 ЦПК України є належними, достовірними, достатніми та допустимими. У відповідності до наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено належне виконання [PERSON] , як батьком, своїх батьківських обов`язків відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим, судом також встановлено, що надані позивачем докази в сукупності свідчать про невиконання відповідачкою, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у тому числі з залишення їх у небезпеці, допущення жорстокого поводження, неодноразового вчинення психологічного та фізичного насильства. Будь-яких доказів на підтвердження виконання відповідачкою покладених на неї батьківських обов`язків з належного виховання, утримання, прийняття участі у житті її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , цікавлення їх долею, до суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано. Комісією з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради надано висновок, затверджений рішенням Виконавчого комітету Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 452 від 09.10.2024 року, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ухилення від виконання батьківських обов`язків містить переконливі висновки щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, яким він керувався при прийнятті рішення (свідоме нехтування батьківськими обов`язками, яке має систематичний та постійних характер; не проявлення інтересу до дитини, зловживання алкоголем, жорстоке поводження з дітьми). Даний висновок наданий в порядку вимог статті 19 СК України, а також відповідає вимогам Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866. Вказаний висновок Комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради, затверджений рішенням Виконавчого комітету Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 452 від 09.10.2024 не спростований відповідачкою, не оспорювався, доказів на підтвердження порушення процедури його прийняття до суду не надано, як і доказів в спростування викладених в ньому обставин. Приймаючи вищевикладене, а також оскільки вказаний висновок Комісії з питань захисту прав дитини Маловисківської міської ради стосується спірного питання в даній справі, узгоджується з усіма наявними в матеріалах спар вир доказами, суд вважає його належним доказом та враховує під час розгляду даної справи. Під час розгляду відповідної справи судом було з`ясовано думку дітей по справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] , а також отримано свідчення [PERSON] за наслідком її допиту в якості свідка, які у сукупності в цілому підтримували позицію батька з позбавлення матері - [PERSON] батьківських прав відносно них за наслідком факту ухилення від їх виконання. Судом враховується, що пояснення дітей узгоджуються між собою та з наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, пояснення дітей різняться між собою в частині форми викладених доводів в силу віку дітей та їх розвитку, поряд з цим стосуються одних тих самих подій та обставин, що свідчить про їх достовірність та належність. У відповідності до встановлених обставин встановлено, що відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків та вчинення домашнього насильства відносно дітей, що підтверджується належними доказами, а саме постановами про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Виходячи з наданих висновків за фактом психологічного діагностування дітей, вбачається, що завдане психологічне та фізичне насильство з боку матері відносно дітей, є наслідком психотравмуючих ефектів для них. Судом приймається, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про анти соціальний спосіб життя відповідачкою, зловживання алкогольними напоями, а також враховуючи строк спірних правовідносин між сторонами, вищевикладені фактори в сукупності, суд вважає відсутніми обставини, які б надавали можливість для свідчення про можливу зміну поведінку відповідачки у кращу сторону відносно дітей. Ухвалюючи рішення суду у даній справі судом враховується, що відповідачкою в судовому засіданні 29.09.2025 року змінено свою позицію з приводу заявлених відносно неї позовних вимог та за фактом визнано їх з позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, виходячи як з найкращих інтересів дітей, приймаючи визнання відповідачкою позовних вимог, суд вважає підтвердженим належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами та встановленим, що відповідач [PERSON] не виконує покладені на неї батьківські обов`язки відносно власних дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у тому числі з їх виховання та утримання, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться долею дітей, самоусунулась від покладених на неї батьківських обов`язків, що свідчить про наявність факту ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до них, за наслідком чого суд вважає наявними правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 29.01.2024 року по справі №185/9339/21, суд вважає наявними підстави для розгляду вимог позивача у тому числі з позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , яка станом на час звернення до суду з даним позовом була неповнолітньою, однак під час розгляду справи набула повноліття, приймаючи що факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] є обґрунтованим та доведеним, а задоволення відповідних вимог впливає в подальшому на права і обов`язки [PERSON] відносно власної матері. Одночасно судом не вирішується питання про стягнення з відповідачки аліментів на [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідне питання вже вирішено рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01.11.2024 року по справі №392/1814/23. Суд ухвалюючи рішення суду враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Висновки суду за наслідком розгляду справи: З урахуванням вищевикладеного в цілому, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку наявними в матеріалах справи доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованими, підлягають задоволенню, за наслідком чого наявні підстави для позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Судові витрати по справі: Під час ухвалення рішення суд, у відповідності до приписів статті 264 ЦПК України у тому числі вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за пред`явлення даного позову було сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. Приймаючи задоволення позовних вимог позивача, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 1211,20 грн. Інших судових витрат до відшкодування позивачем не заявлено. Приймаючи вищевикладене та

Outcome: approved