Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 19.08.2008 року між [PERSON] було зареєстровано шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, з актовим записом №2134. Від шлюбу мають двох спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що спільне життя з відповідачем останнім часом не складається, фактично у шлюбних відносинах не перебувають, постійні сварки погано впливають на нормальну моральну атмосферу у сім`ї, більше п`яти років проживають окремо і не контактують між собою, жодних намірів за весь час окремого проживання повернутись у сім`ю не було. Позивачка зазначає, що подальше підтримування сімейних відносин із відповідачем вважає неможливим, а формальне перебування у шлюбі недоцільним та не бажаним, будь-яке примирення вважає неможливим. Просить суд позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, з викликом сторін. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року через неявку осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 08 вересня 2025 року на 09 год. 30 хв. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві,просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи, однак на адресу суду повернувся даний лист без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомленим належним чином. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м. Львова). Зважаючи на те, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань, повторно не з`явився в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 19.08.2008 року між [PERSON] було зареєстровано шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовим записом №2134. Від шлюбу мають двох спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Постійні сварки погано впливають на нормальну моральну атмосферу у сім`ї, більше п`яти років проживають окремо і не контактують між собою, жодних намірів за весь час окремого проживання повернутись у сім`ю не було. Позивачка зазначає, що подальше підтримування сімейних відносин із відповідачем вважає неможливим, а формальне перебування у шлюбі недоцільним та не бажаним, будь-яке примирення вважає неможливим. На сьогодні кожен із подружжя живе своїм особистим життям, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна немає. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved