Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

\~І. Зміст позовних вимог. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , 15.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 346 та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність порозуміння, любові та поваги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відтак, шлюб носить тільки формальний характер, тривалий час не проживають разом, тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Також посилається, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що відповідач не утримує сина, не турбується про його добробут, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обов`язків по його матеріальному забезпеченню. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти розмірі 5000 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною поновліття. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 05.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 15.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 346, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2013 року (а.с.9). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 19.05.2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). У шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2018 року (а.с.16). З витягу з реєстру територіальної громади від 19.05.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Щодо вимог про розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із\~ст. 3 Сімейного Кодексу України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.\~36,\~51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України\~визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах, з урахуванням визнання позову відповідачем в цій частині, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №7 8-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до \~ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2025 року - \~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Суд зазначає, що законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини справи, визнання позову відповідачем, принципи розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.05.2025 року. На підставі ч. 1\~ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами\~ст.\~430\~ЦПК України підлягає негайному виконанню. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. [PERSON] за подачу позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Крім цього, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн в дохід держави.

Outcome: approved