Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

16.06.2025р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , але з 2023 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, дочка проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.02.2025р. шлюб між ними було розірвано. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу відповідач не надає їй добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча і має таку можливість, оскільки працює вантажником на сьомому кілометрі Одеського промтоварного ринку, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн., а також судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000грн.. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.20). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином (а.с.19); про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав та не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Встановлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.02.2025р. було розірвано (а.с.9-11). У шлюбі у позивачки і відповідача [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 06.10.2016р. (а.с.6). Як вбачається з довідки, виданої старостою Осичківського старостинського округу Савранської селищної ради Одеської області 02.06.2025р. за №335, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки; між позивачкою і відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 цього Кодексу встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст.184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено ч.2 ст.182 цього Кодексу, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абзац другий цієї чистини), а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (абзац третій цієї частини). Оскільки дитині [PERSON] [INFO] виповнилося 9 років, та враховуючи, що згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць за період з 01.01.2025р. по 31.12.2025р. складає 3196грн., тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком 9 років, встановлений абзацом 2 ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 3196грн. х 50% = 1598грн., а мінімальна рекомендована сума для виплати аліментів, яка встановлена абзацом 3 ч.2 цієї статті, становить 3196грн., та може бути присуджена судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, відповідно до ч.7 цієї статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України). У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000грн., оскільки він працює вантажником на сьомому кілометрі Одеського промтоварного ринку, проте, всупереч вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, жодних доказів на підтвердження зазначеного суду не надала та не скористалась своїм правом, передбаченим ч.1 ст.84 цього Кодексу, щодо подання клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно їх надати. З огляду на зазначене, оскільки позивачкою не доведено достатність заробітку (доходу) відповідача платника аліментів для стягнення з нього аліментів в розмірі 5000грн., що значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років,

Outcome: partial