Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 496832-КС-001 про надання кредиту від 19.04.2024, в сумі 35481,16 грн. та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.04.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 496832-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти, в розмірі 11000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кошти, сплатити проценти, в розмірі 1,16159091% за кожен день користування кредитом та комісію. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 31.03.2024, сума заборгованості становить 35481,16 грн., з яких: 11000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 22831,16 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1650 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Сума заборгованості до теперішнього часу відповідачкою не сплачена, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про проведення розгляду даної справи за відсутності позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив та заперечення на відповідь на відзив у яких заперечуючи проти позову зокрема зазначила, що позов подано неповноважною особою, а тому відсутні підстави для визнання ТОВ «Бізнес Позика» позивачем, адже відсутні докази того, що Памірський М.А., обіймаючи посаду помічника юрисконсульта дійсно має право підписувати позовну заяву від імені юридичної особи на засадах само представництва, а строк дії виданої директором Гайворонською М.М. Памірському М.А. довіреності скінчився 29.01.2025. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вона укладала з позивачем договір споживчого кредиту, до того ж, вказаний кредитний договір відповідає вимогам закону, а тому його не можна вважати укладеним. Нараховані за договором відсотки вважає явно завищеними, що суперечить положенням ст.ст. 509, 627 ЦК України. Також, відповідачка заперечувала проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів, посилаючись на те, що якщо фінансова установа не може належними доказами довести те, що їй надавались кредитні кошти, походження коштів, тощо, це не є зоною її відповідальності та не є результатом її дій, а тому вважала, що такі обставини доказуванню не підлягають. У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача з посиланням на правові позиції Верховного суду України, виклав твердження аналогічні тим, які містяться у позові, стверджував, що укладення кредитного договору, як і отримання кредитних коштів підтверджується належними доказами, які додано до позову, а нарахування відсотків, як і комісії, здійснювалось згідно умов договору, які були узгоджені сторонами. Також зауважив, що при подані позовної заяви на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси позивача в суді [PERSON] додав копії: положення про самопредставництво ТОВ «Бізнес ПОЗИКА», затверджене директором товариства Марією Гайворонською; довіреність юридичної особи на представництво інтересів в судах, відповідно до якої Памірський М.А. має повноваження/обов`язки, зокрема й представлення (захист) інтересів в судах з правом підпису на заявах, позовних заявах; наказ № 04-к/тр від 26 січня 2024. З огляду на те, що самопредставництво юридичної особи можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тому відсутні підстави вважати, що у Памірського М.А. відсутні повноваження діяти у судовому процесі за правилами як самопредставництва як на підставі трудового договору, так і представника позивача. Крім того, ця справа є малозначною тому для підтвердження повноважень представника в такій справі достатньо виданої учасником справи довіреності. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.04.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 496832-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 19.04.2024 позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір № 496832-КС-001 про надання кредиту, останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 496832-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0525, отриманий [PERSON] на номер телефону, що був зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті, який було реалізовано останньою 19.04.2024 о 17:43:13 та підписано кредитний договір. Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 11000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Також, п. 2.5 Договору, за надання кредиту передбачена комісія, в сумі 1650 грн. Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту, яка вказана останнім при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», яка була надана на виконання ухвали суду від 28.08.2025, [PERSON] було перераховано кредитні кошти, в сумі 11000 грн. (а.с.192,193). [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договором не виконала, в зв`язку з чим, станом на 31.03.2024, сума заборгованості становить 35481,16 грн., з яких: 11000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 22831,16 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1650 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Пунктом 2.7 договору встановлено, що термін дії договору 09.08.2024. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті\~638 ЦК України). За правилами частини першої статті\~205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини другої статті\~639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті\~1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» та пройшла реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідачка створила особистий кабінет та надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надала згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка обрала суму кредиту, строк кредитування, самостійно внесла номер банківської/платіжної карти та підтвердила, що ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику. Після прийняття позичальником умов кредитного договору 19.04.2024 ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] кредитний договір, який підписано останньою відповідно до вимог ч. 6, 8 ст.11, ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідачки. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20. Оскільки відповідачка вважається ознайомленою з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, суд дійшов висновку, що відповідачка повністю ознайомлена з його порядком укладення та підписання, про що свідчать виконані останньою фактичні дії в ІТС, а також використання нею електронного підпису одноразового ідентифікатору. За таких обставин суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір № 496832-КС-001 відповідачка погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом. Приписами статей\~525,\~526 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормами частини першої\~статті 1048 ЦК України\~врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за весь час користування кредитом та витребування їх від відповідача, які є законними та обґрунтованими, оскільки базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є за своєю правовою сутністю спірний кредитний договір. Матеріалами справи встановлено, що 19.04.2024 між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 11000 грн. строком на 16 тижнів, тобто до 19.08.2024. За вказаним договором комісія за надання кредиту встановлена в сумі 1650 грн. Відповідно до п. 2.4 договору, процентна ставка за кредитом: в день становить 1,16159091% фіксована. За умовами вказаного пункту договору, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче. Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору. Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом, фіксована процентна ставка. Твердження відповідачки щодо неправомірного нарахування відсотків за кредитним договором, суд відхиляє, адже таке повністю спростовується доказами, доданими позивачем до позову, зокрема розрахунком заборгованості. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 35481,16 грн., з яких: 11000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 22831,16 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1650 грн. - сума прострочених платежів за комісією, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Стосовно тверджень відповідачки про те, що позов подано неповноважною особою, суд зазначає наступне. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Під час розгляду спорів, що виникають із трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу(частина друга статті 60 ЦПК України). Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Аналіз матеріалів справи свідчить, що при подані позовної заяви на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ТОВ «Бізнес ПОЗИКА» в суді Памірський М.А. додав копії: положення про самопредставництво ТОВ «Бізнес ПОЗИКА», затверджене директором товариства Марією Гайворонською; довіреність юридичної особи на представництво інтересів в судах, відповідно до якої Памірський М.А. має повноваження/обов`язки, зокрема й представлення (захист) інтересів в судах з правом підпису на заявах, позовних заявах; наказ № 04-к/тр від 26 січня 2024 року про прийняття Памірського М.А. на роботу до ТОВ «Бізнес Позика»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб\~підприємців та громадських формувань, з якого видно, що керівником юридичної особи ТОВ «Бізнес Позика» є Гайворонська М.М. згідно статуту. З огляду на те, що самопредставництво юридичної особи можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тому відсутні підстави вважати, що у Памірського М.А. відсутні повноваження діяти у судовому процесі за правилами як самопредставництва як на підставі трудового договору, так і представника позивача. Крім того, ця справа є малозначною тому для підтвердження повноважень представника в такій справі достатньо виданої учасником справи довіреності. На підставі викладеного і

Outcome: approved