Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування заявлених вимог. 04 вересня 2025 року заявник [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Гончаренко\~Антон Юрійович, звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить оголосити [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України померлим за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час воєнних дій на території України. Датою смерті вважати [INFO] , місцем смерті село Водяне Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, Україна. В обґрунтування заяви представник заявника вказував, що\~ [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батько [PERSON] помер у 2021 році, дружини та дітей немає. [PERSON] , [INFO] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Сповіщенням повідомлено про його зникнення безвісті 26.06.2024 в результаті здійснення противником артилерійського обстрілу по позиціях підрозділу поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області.\~ Листом військової частини [NUMBER] від 11.08.2025 повідомлено, у військової частини відсутня інформація про місцезнаходження [PERSON] , та надано довідки про перебування на службі та про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Згідно листа Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 27.08.2025 місцезнаходження [PERSON] не встановлено, інформація про збіг ДНК не надходила. Зазначає, що наказом в/ч [NUMBER] від 23.09.2024 № 4254: солдата [PERSON] , стрільця-снайпера 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , вважати таким, що зник безвісті 26.06.2024 за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час воєнних дій на території України. Відповідно до висновку службового розслідування військової частини [NUMBER] та показань інших військовослужбовців, [PERSON] пропав безвісті за обставин, які дають підстави вважати, що він загинув. Оголошення [PERSON] померлим необхідне для отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України для реалізації своїх прав, у тому числі з метою спадкування та отримання одноразової грошової допомоги. Також вказує на те, що можливим днем смерті [PERSON] є [INFO] , коли він зник безвісті при виконанні бойового завдання у зоні безпосередніх бойових дій поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області під час відсічі збройної агресії Російської Федерації. Посилаючись на норми права та практику Верховного Суду просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 05.09.2025 року відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Розгляд справи призначений на 06.10.2025 року. Так, відповідно до положень ч.3\~ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, він її адвоката Гончаренко Антона Юрійовича на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності заявниці, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, 23.09.2025 року на адресу суду надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, 12.09.2025 року на адресу суду надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день час та місце розгляду справи причини своєї неявки суду не повідомили. Представник заінтересованої особи Хотинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, на адресу суду 10.09.2025 року надіслали заяву, в якій просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, заявник [PERSON] являється матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.06.2025 року (а.с.10). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.07.2021 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). У липні 2025 року гр. [PERSON] надійшло сповіщення за №3160 від начальника [INFO] [PERSON] , про те, що її син [PERSON] , який 10.05.2024 року був призваний на військову службу по мобілізації, 26.06.2024 року зник безвісті в результаті здійснення противником артудару по позиціях підрозділу поблизу н.п. Водяне Волноваського району Чернівецької області (а.с.12). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.06.2024 року за №170 солдата [PERSON] вважати таким, що з 16.06.2024 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, а також вважати таким, що з 16.06.2024 року прибув в район виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях (а.с.13,14). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 26.06.2024 року за №180 нижчепоіменований особовий склад, зокрема і солдат [PERSON] , вважати такими, що 26.06.2024 року зникли безвісти в районі виконання завдань під час безпосередньої участі у бойових діях (а.с.15). Судом досліджено доповідь №9482 про факт зникнення безвісті військовослужбовця [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] ( [INFO] ) солдата [PERSON] та витяг з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] №36л від 11.06.2024 року (а.с.16,17). Копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.07.2024 року за №3240 підтверджено, що призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти 26.06.2024 року під час бойових дій солдата [PERSON] (а.с.18). Копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 23.08.2024 року за №3736 підтверджено, що продовжено строк службового розслідування за фактом зникнення безвісти 26.06.2024 року під час бойових дій солдата [PERSON] , до 23.09.2024 року (а.с.20). Як вбачається із копії наказу командира військової частини [NUMBER] [ADDRESS] від 23.09.2024 року про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти 26.06.2024 року під час бойових дій солдата [PERSON] , службове розслідування завершено та солдата [PERSON] вважати таким, що зник безвісти 26.06.2024 року за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оброни (а.с.21-22). З акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти 26.06.2024 року під час бойових дій солдата [PERSON] затвердженого командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , підтверджено, що місце перебування солдата [PERSON] за результатами службового розслідування встановити не вдалось, відомості про місце його перебування відсутні, розшукові заходи позитивного результату не дали. Підстави для оголошення солдата [PERSON] особою, що самовільно залишила військову частину, вчинила дезертирство, добровільно здалася в полон, відсутні (а.с.23-27). З відповіді ДП «Український національний центр розбудови миру» наданого на адвокатський запит адвоката А.Гончаренко, то за наявною у їхньому розпорядженні інформацію відомості про [PERSON] , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні (а.с.28,29). Як вбачається із відповіді ГУНП в Донецькій області від 27.08.2025 року за №13081/301-2025 на даний час досудового розслідування місцезнаходження військовослужбовця [PERSON] 1993 р.н. з метою отримання інформації про можливе перебування у полоні до Координаційного штабу з питань поводження з військовими, здійснено запит, відповідь очікується (а.с.32). Судом досліджено долучені до матеріалів справи довідки військової частини [NUMBER] про перебування солдата [PERSON] на військовій службі по мобілізації, та про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а також карту бойових дій н.п. Водяне (а.с.33,34,35-39). Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Відповідно до ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При розгляді справ про оголошення особи померлою, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, звертає увагу на наступне. Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно доч.1ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч.2 ст. 46 ЦК фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У ч.1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У ч.2 ст. 46 ЦК законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії РФ проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч.2ст.46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначеніч.2ст.ст.46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Частина 2 статті 46ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії РФ проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані РФ території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Як на підставу для задоволення заявлених вимог заявник посилається на те, що доказів у справі достатньо для висновку про вірогідну смерть її сина [PERSON] [INFO] , який з високим ступенем ймовірності загинув [INFO] під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини. Однак, суд проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б належним чином підтверджували вірогідну смерть солдата [PERSON] , враховуючи наступне. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Подібні висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23. З матеріалів справи вбачається, що надані заявником письмові докази, у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення, що [PERSON] зник безвісти за особливих обставин, при виконанні бойового завдання. З акту службового розслідування зникнення безвісти вбачається, що 26.06.2024 року в період з 02 год.47 хв. до 04 год.05 хв. противник здійснив артилерійський обстріл позиції «Чернівці», та під час обстрілу зафіксовано влучання артилерійських снарядів в місці перебування солдата [PERSON] в окопі. В окопах та бліндажах солдата [PERSON] не було, пошук на прилеглій території безпосередньо після завершення обстрілу результатів не дав, та після проведення вранці 26.06.2024 року пошукових заходів місце перебування солдата [PERSON] встановити не вдалось, а в подальшому територія опинилася під контролем противника, що унеможливило продовження пошукових заходів. Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року за №376, бойові дії у районі населеного пункту Водяне Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області розпочалися 24 лютого 2022 року по 08.09.2024 року та з 09 вересня 2024 року ця територія є тимчасово окупованою. А відтак конкретні обставини справи не дають законних підстав суду для висновку про можливість оголошення [PERSON] померлим до спливу строків, вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи,\~\~\~\~у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22, наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим ч.2ст.46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Також не можна відраховувати строк, передбачений ч.2 ст. 46 ЦК, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, або тимчасово окупованій території, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п.п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22).. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Зважаючи на викладене, суд вважає, що пошукові заходи в районі позицій та сусідніх лісосмугах результатів пошуків не дали встановити місце знаходження солдата [PERSON] , достовірних та допустимих доказів ймовірності його загибелі заявником також не надано, та те, що с. Водяне Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області є тимчасово окупованим, що ускладнює отримання достовірної інформації щодо місцезнаходження зниклих безвісти, тобто, станом на день розгляду справи на території, яка є місцем зникнення безвісти [PERSON] активні бойові дії ще не завершенні, та вказана територія окупована, відтак наразі відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] до спливу строків, вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України. А тому, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed