Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . А також, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності спадкодавця на спадкове майно не було зареєстроване у встановленому порядку та є розбіжності в адресі спадкового майна. Нотаріус запропонувала звернутись до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 03.09.2025 року та на 07.10.2025 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~та за\~адресою останнього\~відомого місця\~реєстрації,\~проте конверти\~із судовими\~повістками повернулись\~на адресу\~суду з\~мітками «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2025 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 772/31 від 22.12.1967 року та Договору забудови від 28.02.1968 року, реєстр № 2-1177. Як було встановлено судом спадковий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , був побудований у 1979 році, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим ФОП [PERSON] станом на 27.02.2025 року та довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» № 427 від 17.03.2025 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України та листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Таким чином, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований адресою: [ADDRESS] є об`єктом нерухомого майна і право власності щодо такого майна підлягає державній реєстрації. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~ Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 18.08.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1603, [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] . Згідно до статей 1233, 1234\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12\~та стаття\~1234 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Згідно заповіту від 28.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрований в реєстрі за № 935, [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожній. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). \~ \~ \~ \~ \~ До\~осіб,\~які мають\~право на\~обов`язкову частку\~у спадщини\~незалежно від\~змісту заповіту\~відноситься позивач\~та рідна\~донька спадкодавця\~ [PERSON] ,\~оскільки на\~час відкриття\~спадщини була\~непрацездатною пенсіонеркою\~за віком,\~що підтверджується\~Пенсійним посвідченням\~№ [NUMBER] \~від 17.10.2012\~року (номер\~особового рахунку\~ [NUMBER] ),\~ відповідно\~до якого\~вона одержує\~пенсію за\~віком з\~2012\~року, у\~зв`язку з\~чим набуває\~право на\~обов`язкову частку\~у \~спадщині,\~яка складає\~1/2\~у спадковому\~майні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, як було з`ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В свою чергу [PERSON] будучи спадкоємицею обов`язкової частки після смерті [PERSON] , 28 грудня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовій Т.І. з заявою про прийняття спадщини за законом на обов`язкову частку у спадщині, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved