Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 185116 від 24 березня 2021 року в розмірі 10440 грн 00 коп та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що 24.03.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 185116 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надав Відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання за цим Договором у повному обсязі. У свою чергу, ТОВ «ЗАЙМЕР» правонаступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надав відповідачу грошові кошти на таких умовах: сума виданого кредиту - 2000,00 грн.; \~дата надання кредиту - 24.03.2021 року; строк кредиту - 30 днів; валюта кредиту - UAН; стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025, відповідно до якої 24.03.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 2000 грн за реквізитами платіжної картки, що є доказом видачі кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 10440,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту\~2000 грн та простроченої заборгованості за процентами\~8440,00 грн. Позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подання позову вимога не виконана, а відтак просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду від 16.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 липня 2025 року представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» адвокат Пархомчук С.В. подав до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн 00 коп. Заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» та вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 185116 від 24.03.2021 року в розмірі 10440 (десять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок, суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.09.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін на\~10 годину 00 хвилин 06 жовтня 2025 року.\~ В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача Зачепіло З.Я. заперечила проти позовних вимог, оскільки в матеріалах справи не міститься належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та підтвердження надсилання такої вимоги. Позивачем на підтвердження перерахування [PERSON] коштів за кредитним договором не надано належних доказів розрахункового документа, при цьому у договорах, укладених з первинним кредитором відсутні будь які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватись на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. В матеріалах справи відсутній взагалі хоч якийсь розрахунок заборгованості, що позбавляє можливості перевірити факт отримання коштів у кредит та перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахувань, підстави та порядок нарахувань відсотків за користування кредитом. Реєстр права вимоги не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів та не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача існування будь яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Також представником долучено копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи військовослужбовця [PERSON] та копію посвідчення серії [NUMBER] про те, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Окрім цього просила зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу адвоката позивача та вважає, що співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаною роботою розмір витрат складатиме 5250 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, представник на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Враховуючи наведене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06 жовтня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 09 жовтня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, зважаючи на таке. У статті 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд встановив, що 24.03.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 185116 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надав Відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання за цим Договором у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ЗАЙМЕР» правонаступником якого є ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надав Відповідачу грошові кошти на таких умовах: -\~сума виданого кредиту: 2000,00 грн.; -\~дата надання кредиту: 24.03.2021; -\~строк кредиту: 30 днів; -\~валюта кредиту: UAН; -\~стандартна процентна ставка: 2% в день або 730% річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025 року, відповідно до якої 24.03.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 2000 грн за реквізитами платіжної картки, що є доказом видачі кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з розрахунком, станом на 31.01.2025 року, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 10440,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту\~2000 грн та простроченої заборгованості за процентами\~8440,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.525,\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановив суд при розгляді справи, товариство свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у виписці з особового рахунка за Кредитним договором №185116. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. У статті 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. У статті 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У статті 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний просить і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається із заперечень на позов та доданих документів, відповідач є військовослужбовцем. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 05.06.2025 року військовослужбовцю старшому солдату [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, що також підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», хоч не звільняють військовослужбовців від виконання зобов`язання за кредитним договором повністю, але надають значні послаблення. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.3, 4 ст.12, ч.ч.1, 3 ст.13, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо твердження представника відповідача, що жодна з сторін не повідомила відповідача про укладення договору відступлення права вимоги, то таке не заслуговує на увагу суду, оскільки у разі не отримання такого повідомлення у відповідача не було жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості за договором позики на рахунки первісного кредитора. Відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Договором визначено термін повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, однак відповідач кредит у вказаній сумі не повернув, продовжував користуватися кредитними коштами, ТОВ «ЗАЙМЕР» відповідно до умов договору, з якими погодився відповідач та який підписав електронним підписом одноразового ідентифікатора, нарахував проценти за користування кредитом за передбаченою у договорі ставкою, і таке нарахування відповідає вимогам ЦК України та умовам Договору. Доводи представника відповідача суд оцінює критично, оскільки такі спростовані наданими стороною позивача та дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідачем не надано підтверджень належного виконання ним кредитного зобов`язання та не повернуто коштів кредитору у строки визначені договором про споживчий кредит. Враховуючи вищенаведене та те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що позов є обґрунтованим. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів за кредитним договором. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує із відповідача на користь позивача 2000 грн боргу за кредитним договором, яке є тілом кредиту. Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 10500 грн 00 коп представник позивача надав договір про надання правничої допомоги від 29 грудня 2023 року, довіреність на представництво інтересів від 30 грудня 2024 року, акт про отримання правової допомоги від 30 червня 2025 року. Представник відповідача просив зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу адвоката позивача та вважає, що співмірним із складністю справи та ціною позову, виконаною роботою та розумним і обґрунтованим розміром витрат на правовому допомогу буде 5250 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial