Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Короткий зміст позову. У червні\~ 2025\~року представник\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 104045313 від 18.09.2021 року у розмірі 123 000,00грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ«МІЛОАН») та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 104045313. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] 29.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до позичальників за Договором про споживчий кредит, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного договору № 104045313 від 18.09.2021 року. Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Відповідно до Реєстру прав вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором № 104045313 від 18.09.2021 року до [PERSON] в розмірі 123 000,00грн. з яких: 20 000,00 грн. -заборгованості за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту); 103 000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Просили їх вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача зазначену заборгованість із відповідача [PERSON] . Процесуальні дії. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.07.2025 року відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з викликом сторін в судове засідання. Позиції сторін у судовому засіданні. Позивач ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" позов підтримали та посили його задовольнити, про що надали відповідну письмову заяву. Також просили розгляд справи провести без участі їх представника, крім цього не заперечували проти винесення у справі заочного рішення у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач:\~ [PERSON] \~в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час\~та місце\~слухання справи\~була повідомлена\~належним-поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.101), причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність суду не надала, не подала відзив. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ст.280 ЦПК України, суд, враховуючи вказані факти, згоду позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 18.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 104045313. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора -, який був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Згідно п.1.2-1.4 Договору сума кредиту складає 20 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 18.09.2021 року, термін повернення кредиту та сплати комісії -18.10.2021 року. Відповідно до п.1.5.1 Договору комісія за подання кредиту -2200,00грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також матеріалами справи підтверджено, що кредитні кошти були надані ТОВ "Мілоан" позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок грошових коштів в сумі 20\~000,00 грн, що підтверджує квитанція №1767457769 від 18.09.2021 року. (а.с.72 ) До договору додано Додаток №1, відповідно до якого позичальнику було встановлено графік погашення заборгованості. ( а.с.51) Встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі, однак останній від виконання своїх зобов`язань ухиляється. 29.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до позичальників за Договором про споживчий кредит, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного Договором № 104045313 від 18.09.2021 року. Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Відповідно до Реєстру прав вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором № 104045313 від 18.09.2021 року до [PERSON] в розмірі 123 000,00грн. з яких: 20 000,00 грн. -заборгованості за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту); 103 000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. ( а.с.49) Нормативно правове обґрунтування та висновки суду. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідноположень\~статті\~527\~ЦК\~України,\~боржник\~зобов`язаний\~виконати\~свій\~ обов`язок,\~\~а \~кредитор\~-\~\~прийняти виконання\~особисто,\~якщо\~інше\~не встановлено\~договором або\~\~законом,\~\~не випливає\~із\~суті\~зобов`язання\~чи\~звичаїв\~ділового обороту. \~Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Висновки суду. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" виконало свої обов`язки за Договором позики № 104045313 від 18.09.2021 року та надало відповідачу кредит в розмірі 20 000,00 грн. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі Договору факторингу №29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до позичальників за Договором про споживчий кредит, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за Договором № 104045313 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитних Договорів № 104045313 від 18.09.2021 року. [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором № 104045313 від 18.09.2021 року в розмірі 123 000,00грн. з яких: 20 000,00 грн. -заборгованості за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту); 103 000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Даний розрахунок боргу, а також його наявність відповідачем не спростовано. Також, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. Щодо стягнення процесуальних витрат по справі. Відповідно до ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~частини\~першої\~статті 141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 0531120079 від 10.06.2025 року, позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору ( при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), який підлягає стягненню з відповідача.( а.с.7) Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн., слід зазначити наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених судових витрат у вигляді професійної правової допомоги, позивачем подано: договір про\~надання правової\~допомоги №01-07/2024\~від 01.07.2024\~року укладений\~між позивачем\~та АО\~«Лігал Ассістанс»,\~заявку про\~надання юридичної\~допомоги №708\~від 01.045.2025,\~витяг з\~Акту №10\~про надання\~юридичної допомоги\~від 30.05.2025\~року,\~із\~переліком наданих\~правових та\~юридичних послуг:\~надання усної\~консультації з\~вивченням документів,\~складання позовної\~заяви.\~Вартість послуг\~ 25\~000,00\~ ( а.с.57-59,62,63) У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved