Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

19 червня 2025 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 9611,99 грн та судові витрати (вхідний №24638/25, а.с.3-7). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради здійснює постачання теплової енергії до будинків, розташованих в м. Черкасах, в тому числі і до будинку, в якому розміщена квартира, у якій зареєстрований проживанням відповідач, за тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Інформація щодо встановлених тарифів є загальновідомою, розміщена на офіційних веб-порталах КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. На думку позивача, це свідчить про те, що він надав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Також у позовній заяві позивач зазначає, що такі дії відповідача наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Як зазначає позивач у мотивувальній частині позовної заяви, станом на 01.03.2025, борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за спожиту теплову енергію складає 9611,99 грн. Такий розмір боргу обумовлений тим, що відповідач періодично вчиняв дії щодо оплати вартості спожитої теплової енергії, що свідчать про визнання ним заборгованості перед позивачем, зокрема, у січні 2024 року ним було сплачено 1700 грн в рахунок погашення боргу. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 9611,99 грн, а також сплачений розмір судового збору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 30 хв 31 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.21-22). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.07.2025 розгляд цивільної справи №711/5518/25 був відкладений до 15 год 00 хв 02 жовтня 2025 року (а.с.46). У судове засідання позивач явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету цього учасника справи в підсистемі «Електронний суд», що отримана ним 04.08.2025 о 17 год 57 хв 23 сек (а.с.47 зворот), заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав. Незважаючи на те, що від позивача не надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності його представника, однак нез`явлення останнього не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріали цивільної справи №711/5518/25 дають можливість суду встановити фактичні обставини справи, що стали підставою звернення позивача до суду з відповідним позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання 02 жовтня 2025 року о 15 год 00 хв не з`явився, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив. З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання з огляду на таке. У вступній частині позовної заяви позивачем вказано адресою проживання відповідача: [ADDRESS] (а.с.3). Згідно довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №12588/18473-01-10 від 23 червня 2025 року, що надійшла до суду 25 червня 2025 року і зареєстрована за вхідним №25547, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 20.01.2020 і дотепер (а.с.20). У зв`язку з цим, суд 18.07.2025 здійснив направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної з додатками та судовою повісткою про виклик у судове засідання на адресу реєстрації місця проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] (а.с.27). Крім того, суд повторно 07.08.2025 здійснив направлення судової повістки про виклик у судове засідання на адресу реєстрації місця проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] (а.с.51). Однак перше поштове відправлення повернулося до суду з підстав: адресат відсутній за вказаною адресою (штемпель датований 23.07.2025), водночас повторне поштове відправлення вручене оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» особисто відповідачу 08 серпня 2025 року, що підтверджується особистим підписом останнього, що міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ф.119 №0610272415229 (а.с.51). Пунктом 1 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Водночас, 02.10.2025 через канцелярію суду, відповідач [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9611,99 грн визнав та просив суд розгляд справи проводити без його участі (вхідний №39195/25, а.с.54). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції представника позивача та відповідача, висловлені письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що на підставі ліцензії №630 від 14.04.2011, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» №1480 від 31.10.2007 на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради покладений обов`язок щодо забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання (а.с.10, 13). Крім того, на виконання рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про початок опалювального сезону 2022-2023 рр у м. Черкаси» від 19.10.2022 №859, «Про початок опалювального сезону 2023-2024 рр у м. Черкаси» від 13.10.2023 №1525 та «Про початок опалювального сезону 2024-2025 рр у м. Черкаси» від 22.10.2024 №1430 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради здійснює постачання теплової енергії до будинків, розташованих в м. Черкасах, в тому числі і до будинку, в якому розміщена квартира, у якій зареєстрований проживанням відповідач, за тарифами, затвердженими у встановленому порядку (а.с.15,11,12). Згідно довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №12588/18473-01-10 від 23 червня 2025 року, що надійшла до суду 25 червня 2025 року і зареєстрована за вхідним №25547, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 20.01.2020 і дотепер (а.с.20). Згідно з розрахунком заборгованості за теплову енергію, постачання гарячої води та сум індексі інфляції, 3% річних по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.02.2025, розмір заборгованості становить 9611,99 грн (а.с.9). Також у судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача [PERSON] ) від оплати таких послуг. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц. Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Означеним положенням Закону №2189 кореспондуються положення кодифікованого закону, а саме: ст. 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії в розумінні положень Закону №2189 та ЖК України, що їй надає КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за вказаною вище адресою. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідач [PERSON] , який, станом на момент виникнення заборгованості, був і продовжує бути зареєстрованим, станом на день розгляду справи, за адресою: [ADDRESS] , мав право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, був споживачем послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за надані послуги з постачання теплової енергії, тому, згідно з розрахунком КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, зобов`язаний сплатити заборгованість по оплаті вказаної комунальної послуги в розмірі 9611,99 грн. Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальної послуги з постачання теплової енергії, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати за отриману послугу. Крім того, відповідачем не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у розрахунку заборгованості. Також відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідач відмовився від отримання вказаних послуг. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, які їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовна заява КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем комунальної послуги з постачання теплової енергії, ним надані відповідні послуги відповідачу як споживачу таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу не спростовані відповідачем, а тому до стягнення з [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 9611,99 грн, що сукупно утворилася станом на 01.02.2025. Також суд, задовольняючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9611,99 грн, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову про стягнення боргу за спожиту теплову енергію не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції кредитового переказу коштів №448 від 21.03.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд звертає увагу учасників справи, що ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 3 ст.217 ЦПК України передбачено, що з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Оскільки визнання відповідачем позову відбулося після початку розгляду справи по суті (розгляд справи по суті розпочався 31.07.2025 і був відкладений до 15 год 00 хв 02.10.2025, що підтверджується ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.07.2025, а.с.46), тому підстав для застосування положень ч.1 ст.142 ЦПК України у конкретному випадку суд не вбачає. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved