Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

[PERSON] через представника адвоката Середу Д.А. звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 200308 грн. 51 коп., разово додаткові витрати на дитину у розмірі 4435 грн. 29 коп. та додаткові витрати на дитину в розмірі 160 грн. щомісячно. Позов аргументує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 06.07.2017 шлюб між ними розірвано. На підставі судового наказу від 11.10.2018, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з 01.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Ніжинському відділі ДВС у Ніжинському районі. З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач систематично не сплачує аліменти у повному розмірі, внаслідок чого постійно накопичується заборгованість. Лише після звернення позивачки до державного виконавця у квітні-травні 2025 року відповідач сплатив заборгованість на загальну суму 70300 грн. Станом на 27.06.2025 заборгованість [PERSON] по аліментах склала 5968 грн. 90 коп. Відповідач є дорослим чоловіком працездатного віку, не має інвалідності чи немічних членів родини на утриманні, тому позивачка, щоб спонукати його до виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини, вважає за необхідне стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2018 по 01.08.2025 у сумі 200\~308, 51 грн. Крім того, [PERSON] навчається у комунальному закладі позашкільної мистецької освіти «Ніжинська хореографічна школа» Ніжинської міської ради Чернігівської області. Вартість навчання в 2024-2025 роках становить 320 грн. Син сторін неодноразово брав участь у загальношкільних та загальноміських мистецьких заходах, а у червні 2025 року брав участь у Міжнародному фестивалі-конкурсі у Болгарії. Фінансування поїздки та оформлення документів відбувалось повністю за рахунок батьків. У зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача компенсацію половини вартості витрат, пов`язаних із поїздкою сина до Болгарії у сумі 4435 грн. 29 коп., а також вважає, що відповідач повинен щомісячно сплачувати половину вартості навчання дитини у хореографічній школі 160 грн. Ухвалою судді 12.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду 18.09.2025 продовжено строк на подання відзиву відповідачу та залишено поданий відзив без розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Середа Д.А. надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без участі його та позивачки. Представник відповідача адвокат Аніщенко О.Г. надіслав заяву про розгляд справи без участі його та відповідача, при розгляді справи просив урахувати його відзив. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). На підставі судового наказу від 11.10.2018, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, Ніжинським відділом ДВС 01.11.2018 відкрито виконавче провадження № 57564718 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Постановою державного виконавця від 01.05.2025 у зв`язку зі зміною прізвища на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , прізвище стягувача у автоматизованій системі виконавчого провадження змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 5, 9). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного головним державним виконавцем Андрієвською І.О. за період з 01.10.2018 до 02.05.2025, відповідач [PERSON] систематично не у повному обсязі сплачував аліменти на користь позивачки і станом на 02.05.2025 його заборгованість склала 5968,89 грн. При цьому, з квітня 2025 року до 02 травня 2025 року [PERSON] було погашено заборгованість по аліментах загальною сумою 63\~869 грн. (а.с.10 зворот-11, 12 зворот-13). Згідно з наданим представником позивачки розрахунками, пеня за прострочення сплати аліментів по виконавчому провадженні № 57564718 за період з червня 2018 року по червень 2025 року, розрахована за формулою: пеня = сума боргу по аліментах за місяць (з урахуванням сум часткового погашення) х 1% х кількість днів прострочення. Остаточна сума до стягнення розрахована як сукупний розмір сум пені, нарахованих окремо для кожного місячного платежу, і становить 200308 грн. 50 коп. (а.с.19-21). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2025 в справі № 206/4992/21 (провадження № 61-12735сво23)). Згідно ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 196 СК України). Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2025 в справі № 206/4992/21 (провадження № 61-12735сво23)). Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.01.2022 в справі №711/679/21. Виходячи з викладеного, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, оскільки основою для обчислення пені взято саме заборгованість за аліментами за певний місяць і розмір пені за ці місяці не перевищує розмір заборгованості, на яку нараховується. У постанові Верховного Суду від 18.04.2025 у справі № 932/541/23 (провадження №61-185св25) зроблено висновок про те, що алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення, саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів. Відповідно до ст.129 Конституції України\~однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідачем не надано суду доказів щодо обставин, які ураховуються при прийнятті рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та при визначенні її розміру. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконував обов`язку з утримання своєї неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та необхідність їх задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, судом ураховується наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1, 2 статті 185\~СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зміст відповідних норм законодавства вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження №61-18284св19) Верховний Суд висловив правову позицію, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наведені висновки щодо застосування статті 185\~СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Згідно довідки від 21.04.2025 № 33, [PERSON] навчається у комунальному закладі позашкільної мистецької освіти «Ніжинська хореографічна школа» ніжинської міської ради з 01.09.2019 і по теперішній час. Вартість навчання у 2024 - 2025 роках становить 320 грн/місяць. [PERSON] неодноразово брав участь у загальношкільних та загальноміських мистецьких заходах та концертах. У червні 2025 року Зразковий аматорський ансамбль бального танцю «Шанс», учасником якого є [PERSON] , запрошений на міжнародний фестиваль-конкурс в Болгарії. Фінансування поїздки та оформлення документів здійснюється за рахунок батьків (а.с. 23). Позивачкою надано копії платіжних інструкцій та чеків на загальну суму 8870,58 грн., що підтверджують витрати на придбання сценічного одягу, одягу для поїздки, витрати на харчування під час поїздки та оформлення документів у міграційній службі (а.с. 27-31). Сімейний кодекс\~України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Оцінивши надані докази та враховуючи якнайкращі інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення половини додаткових витрат, пов`язаних із заняттями дитини сторін у мистецькому закладі є доведеними та обґрунтованими. Позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані із поїздкою [PERSON] до Болгарії для участі у Міжнародному фестивалі в розмірі 8870 грн. 58 коп., тому з відповідача на її користь слід стягнути половину таких витрат у сумі 4435 грн. 29 коп. Також з відповідача слід стягувати щомісячно на користь позивачки половину витрат на навчання дитини у хореографічній школі, що становить 160 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1211 грн 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved