Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 26.02.2025 в системі «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати Публічний договір (оферта) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харків між позивачем та відповідачем; скасувати суму заборгованості позивача перед відповідачем, яка виникла при нарахуванні плати за послуги, які фактично не здійснюються та позивачем не отримувались з початку повномасштабного вторгнення рф з 24.02.2022; звільнити позивача від сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що в липні 2024 року їй стало відомо, що їй нараховується борг за користування домофонною системою за адресою: [ADDRESS] , та станом на 01.11.2024 він складав 1410,00 грн. При цьому, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України (з 24.02.2022), за вказаною адресою не мешкала та жодними послугами від ТОВ "Техком-Сервіс Україна" не мала фізичної можливості користуватися. Крім того, протягом майже всього зазначеного періоду домофонна система за вказаною адресою не працювала, тому вона була впевнена, що разом з припиненням надання послуг ТОВ "Техком-Сервіс Україна", також припинені й відповідні нарахування. 20.11.2024 нею було направлено звернення на електронну адресу ТОВ "Техком-Сервіс Україна" із проханням анулювати борг, який безпідставно був нарахований їй за нібито користування домофоном, а також розірвати будь-які юридичні стосунки між нею та ТОВ "Техком-Сервіс Україна", в разі, якщо такі мають місце. 19.12.2024 ТОВ "Техком-Сервіс Україна" засобами електронного зв`язку їй надали відповідь, щодо направлення відповіді на її адресу засобами поштового зв`язку з додаванням копії паперового договору з її підписом, але станом на 31.12.2024 лист не надійшов. Таким чином, по факту, відповідь на своє звернення вона вчасно не отримала, що є порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян" та знов написала листа до ТОВ "Техком-Сервіс Україна" із проханням направити їй відповідь якнайшвидше, з додаванням копії договору з нею, яку вони пообіцяли відправити паперовим листом. 07.01.2025 вона отримала відповідь у паперовому вигляді, але копію договору з нею вони до листа не додали. Незважаючи на її офіційну заяву про припинення будь-яких юридичних відносин з ТОВ "Техком-Сервіс Україна", останні продовжують нарахування сплати за неіснуючі послуги і станом на 09.02.2025 сума її заборгованості, за їх підрахунками, вже становить 2158 грн. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», 10.02.2025 вона звернулася із заявою про надання правової оцінки та припинення протизаконних дій відносно неї з боку ТОВ "Техком-Сервіс Україна" до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. 20.02.2025 вона отримала відповідь про наявність між нею та ТОВ "ТехкомСервіс Україна" публічного договору про надання послуг. Вказану відповідь вважає стандартною «відпискою», оскільки виконавець явно не вникав в суть та причини викладеного спірного питання, що підтверджується змістом відповіді та швидким терміном розгляду. Позивач за первісною позовною заявою зазначає, що п.п. 4.1, 7.1 Публічного договору (оферти) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харків, розміщеного на сайті "Техком-Сервіс Україна", передбачено, що договір набуває чинності після здійснення замовником оплати, згідно встановленого виконавцем тарифу та зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок. Проте, вона знаю, що у 2013 році підписувала інший, тобто не публічний договір, жодного публічного договору з нею не обговорювалось та пропозицій його укласти не надходило, як того вимагає ст. 641 ЦК України, дата розміщення (публікації) публічного договору на сайті не вказана, а вона в свою чергу з моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України жодних оплат не здійснювала (що складає термін більше трьох років). При цьому жодних повідомлень від "Техком-Сервіс Україна", на підставі чого та з якої дати зазначений договір на неї розповсюджується, вона не отримувала. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 30). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2025 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Техком-Сервіс Україна» про розірвання договору про надання послуг залишено без руху, та надано позивачу 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 32), та 20.03.2025 позивачем надано заяву про усунення недоліків (а.с. 34-37). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 39). 23.04.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Техком-Сервіс України» Кравченко Р.В. на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Техком-Сервіс України» про розірвання договору (оферти) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонної системи, скасування суми заборгованості, відмовити в повному обсязі (а.с. 60-62). На обґрунтування відзиву представник відповідача за первісним позовом зазначив, зокрема, що 29.07.2013 між ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» іменоване надалі виконавець, від імені директора Білоусова А.І. на підставі діючого Статуту, з одного боку та [PERSON] іменований надалі "Абонент" з іншого боку, укладено договорів №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофоної системи. Відповідно до пункту 1.1. Договору, абонент отримує, а виконавець приймає на себе зобов`язання по технічному обслуговуванню домофоної системи, встановленій в квартирі [ADDRESS] . Згідно з підпунктом 2.1.1. Виконавець зобов`язан надати можливість абоненту користуватись абонентським пристроєм усієї домофоної системи в цілому. Підпунктом 2.2.1 визначено, що абонент зобов`язан, у повному обсязі здійснювати щомісячну оплату за Послуги у відповідності до п. 3.2. договору. Згідно з пунктом 3.2.Договору, абонент зобов`язан щомісячно у строк не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, перерахувати суму у розміні 7 грн, 00 коп. ( далі «абонентська плата») на розрахунковий рахунок виконавця. Відповідно до пункту 3.6. Договору, абонентська плата за послуги може бути знижена або збільшена виконавцем у зв`язку з падінням або ростом собівартості витратних матеріалів, збільшення мінімальної заробітної плати та індекс інфляції. Розрахунковим параметром для перегляду розміру абонентської плати є офіційно опублікований загальний індекс інфляції за минулий розрахунковий період. В пункті 4.1. Договору погоджено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та вважається дійсним протягом трьох років. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить письмово про свій намір припинити його дію, то договором продовжується його кожні наступні три роки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Отже, сторони досягли усіх істотних умов, щодо надання послуги по технічному обслуговуванню домофоної системи, встановленій в квартирі [ADDRESS] , дому [ADDRESS] ., який є чиним на даний момент. ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» звертає увагу, що [PERSON] після лютого 2022 року не здійснила жодної оплати за надані послуги. ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» у вересні 2022 року свою діяльність, щодо надання послуг по технічному обслуговуванню домофоних систем здійснює з використанням публічного договору, де Замовник здійснюючи оплату за надану послугу приймає на себе умови публічного договору. Тобто, на момент подання відповідного позову між ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» та [PERSON] відносини оформлені договором від 29.07.2013. При цьому позивач звертається до суду щодо розірвання публічного договору (оферта) про наданні послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем м. Харкові. Відповідно до пункту 1.1. (Договір публічної оферти) Цей Договір, відповідно до ст.633 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) виконавця на адресу фізичних осіб, що містить істотні умови договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту центрального обладнання домофонної системи. Представник відповідача за первісним позовом зазначає, що у відповідності до пункту 1.2. (Договір публічної оферти) визначено, що згідно ст. 642 ЦК України у разі прийняття викладених нижче умов і оплати послуг, фізична особа, яка проводить акцепт ( сплату послуг) цієї оферти, стає Замовником (абонентом). Згідно з пунктом 1.3. (Договір публічної оферти) з моменту здійснення акцепту (оплати послуг) вважається, що Замовник ознайомлений і згоден з умовами цього Договору та відповідно до Цивільного кодексу України, вступає з Виконавцем в договірні відносини на умовах цього договору. На термін дії договору Замовник вважається користувачем комплексу центрального обладнання домофоної системи. Отже, умовами договору передбачено що правовідносини між сторонами за цим договором настають після здійснення оплати. Умовами договору, що кореспондується з нормами ЦК, передбачена певна обставина, що обумовлює укладення публічного договору, це здійснення оплати. Оскільки, після повідомлення про запровадження публічного договору (оферти) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харкові, а позивачем оплати за наданні послуги не вчинено позовні вимоги в частині розірвання договору є безпідставними. Позивач не деталізує, яка саме обставина є умовою для розірвання договору. Загальною нормою не допускається розірвання договору без його істотного порушення з боку будь-якої сторони. З оглядну на зазначене на переконання відповідача позовні вимоги є необґрунтовані та не повинні бути задоволенні. 28.04.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив, в якій вона просила відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву у справі №953/1819/25 за заявою [PERSON] до ТОВ «Техком-Сервіс Україна» про розірвання договору про надання послуг - в повному обсязі; розгляд справи проводити за наявними матеріалами без урахування відзиву на позовну заяву (а.с. 80-83). На обґрунтування відповіді на відзив позивач за первісною позовною заявою зазначає, зокрема, що доводи відповідача, викладені у відзиву на позовну заяву, нею не визнаються повністю з наступних причин. Вважає, що відповідачем порушені строки та порядок подання відзиву на позовну заяву, що встановлені ст. 178 ЦПК України. Враховуючи, що офіційний електронний кабінет відповідача був вказаний у позовній заяві вважає, що датою вручення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 є дата не пізніше 28.03.2025. Але відзив на позовну заяву від представника відповідача надійшов до суду 23.04.2025, тобто із значним перебільшенням 15-денного строку та лише трохи більше ніж за годину до початку судового засідання, що унеможливило суду ознайомитись зі змістом цього документу. Навіть отримання представником відповідача матеріалів у день укладання Ордеру на надання правничої допомоги не позбавляє самого відповідача від своєчасної (тобто в 15-ти денний термін) подачі відзиву на позовну заяву, оскільки клопотання на продовження цього терміну до суду не надходило. Позивач за первісною позовною заявою зазначає також, що 20.02.2025 вона отримала відповідь від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якій зазначалось, що між нею та відповідачем укладений Публічний договір (оферта) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харків. Іншої інформації від відповідача на момент подання позову до суду вона не мала, тому в позові зазначила про розірвання саме Публічного договору (оферти) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харків. Проте, у відповіді на позовну заяву представник відповідача повідомив, що між нею та відповідачем чинний договір про надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013 №314734 та надав до суду його копію. Тоді, тобто 23.04.2025, вона побачила цей договір та змогла ознайомитись з його змістом. Тому вона звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог про розірвання саме діючого договору між нею та відповідачем. П. 2.1.1. договору про надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013 №314734 зазначено, що Абоненту надається можливість користуватись абонентським приладом та усією домофонною системою в цілому. Проте, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України більшість часу мій будинок був позбавлений електроенергії. А технічне налаштування домофонної системи розроблено таким чином, що при відсутності електроенергії вона не працює. Тому основна функція домофонної системи перешкоджання доступу до під`їзду сторонніх осіб майже не виконувалась. А користуватись домофонною системою в цілому, як зазначено п.2.1.1. вказаного договору, не було можливим з тих же причин. На певному етапі взаємовідносин з відповідачем вона стала невдоволена умовами надання їй послуг, які були значно погіршені, тому 20.11.2024 вона звернулась із заявою про розірвання зазначеного договору. При цьому, вона не заперечує проти розірвання зазначеного договору відповідачем в одностороньому порядку, як зазначено в п.4.2 вказаного договору. Твердження представника відповідача, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, адресований «всім, кого він стосується», а не конкретно відповідача це його власне тлумачення та не містить посилання на будь-які нормативно-правові акти або докази. Позивач вказує, що вона була позбавлена можливості користування домофонною системою у зв`язку з її терміновим виїздом за межі Харківської області, пов`язаного із воєнним станом та веденням бойових дій в Харківській області. Одночасно звертає увагу суду на той факт, що керівництво Харківської міської ради у своєму рішенні від 08.06.2022 № 163 «Про деякі питання оплати житловокомунальних та транспортних послуг в умовах воєнного стану», на відміну від відповідача, знайшло законні підстави щодо припинення стягнення плати за надані послуги фізичним особам громадянам України споживачам, з метою створення додаткових соціальних гарантій для населення міста Харкова, що постраждало внаслідок широкомасштабної збройної агресії рф проти України. Одночасно звертається до суду з клопотанням про зменшення судових витрат, оскільки представником відповідача були порушені строки та порядок подання відзиву на позовну заяву, що встановлені частинами 4 та 8 ст.178 ЦПК України. Відповідно така послуга не може вважатись наданою та відповідно не має бути оплачена. Також вважає свої вимоги законними та обґрунтованими, тому також звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог - звільнити її від сплати витрат на правничу допомогу адвоката іншої сторони. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2025 прийняти до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 25.04.2025 [PERSON] до ТОВ «Техком-Сервіс Україна» про розірвання договору про надання послуг; звільнено позивача [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання договору про надання послуг на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без руху для сплати судового збору залишено без задоволення (а.с. 104-105). 15.05.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Техком-Сервіс» до [PERSON] , в якій позивача по зустрічній позовній заяві просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Техком-Сервіс України» заборгованість за надані послуги за договором №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофоної системи від 29.07.2013 у сумі 1750 грн., 261,93 грн. інфляційні витрати; 68,67 грн. 3% відсотків річних, а загалом 2080,60 грн. (а.с. 106-108). На обґрунтування зустрічної позовної заяви представник позивача за зустрічною позовною заявою зазначає, зокрема, що 29.07.2013 між ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» іменоване надалі виконавець, від імені директора Білоусова А.І. на підставі діючого статуту, з одного боку та [PERSON] іменований надалі "Абонент" з іншого боку, укладено договорів №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофоної системи. Відповідно до пункту 1.1. Договору, абонент отримує, а виконавець приймає на себе зобов`язання по технічному обслуговуванню домофоної системи, встановленій в квартирі [ADDRESS] , дому [ADDRESS] . Згідно з підпунктом 2.1.1. Виконавець зобов`язан надати можливість абоненту користуватись абонентським пристроєм усієї домофоної системи в цілому. Підпунктом 2.2.1 визначено, що абонент зобов`язан, у повному обсязі здійснювати щомісячну оплату за послуги у відповідності до п. 3.2. договору. Згідно з пунктом 3.2.Договору, абонент зобов`язан щомісячно у строк не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, перерахувати суму у розміні 7 грн, 00 коп. ( далі «абонентська плата») на розрахунковий рахунок виконавця. Відповідно до пункту 3.6. Договору, абонентська плата за послуги може бути знижена або збільшена виконавцем у зв`язку з падінням або ростом собівартості витратних матеріалів, збільшення мінімальної заробітної плати та індекс інфляції. Розрахунковим параметром для перегляду розміру абонентської плати є офіційно опублікований загальний індекс інфляції за минулий розрахунковий період. В пункті 4.1. Договору погоджено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та вважається дійсним протягом трьох років. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить письмово про свій намір припинити його дію, то договором продовжується його кожні наступні три роки. [PERSON] належним чином виконувала свої зобов`язання за договором №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофоної системи від 29.07.2013 до лютого 2022 року. З березня 2022 року по дату подання зустрічного позову [PERSON] свої зобов`язання в частині оплати за надані послуги не виконує, що стало наслідком утворення заборгованості у розмірі 1750,00 грн. Враховуючи довготривале невиконання зобов`язання в частині оплати за надані послуги у ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» наявні підстави для пред`явлення цього зустрічного позову. Представник позивача за зустрічною позовною заявою зазначає, що ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» проведено розрахунок з якого вбачається, що інфляційні втрати склали 261.93 грн. Розрахунок інфляційних втрат ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» здійснено з квітня 2022 року по лютий 2025 року, детальний розрахунок додається до позовної заяви. Також, ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» нараховано 3% річних у сумі 68.67 грн. Розрахунок 3% річних ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВИС УКРАИНА» здійснено з квітня 2022 року по січень 2025 року, детальний розрахунок додається до позовної заяви. Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 1750 грн, за договором, 261.93 грн. інфляційні втрати, 68.67 грн 3% відсотків річних, а загалом 2080,6 грн, який ТОВ «Техком-Сервіс України» просить стягнути на свою користь. Орієнтовна сума правничої допомоги буде складати 20 000,00 грн., детальний опис виконаних робіт буде надано протягом 5 днів з дня ухвалення рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2025 прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «Техком-Сервіс Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до ТОВ «Техком-Сервіс Україна» про розірвання договору про надання послуг (а.с. 165-166). 16.06.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в якому вона просила відмовити відповідачу у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви у повному обсязі; розірвати договір від 29.07.2013 №314734 про надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи між нею та ТОВ «Техком-Сервіс України» (а.с. 167-169). На обґрунтування відзиву відповідач за зустрічною позовною заявою зазначає, зокрема, що подаючи зустрічну позовну заяву, представник відповідача, на її думку, намагається відволікти увагу суду від первісного позову за даною справою та затягнути її розгляд для того аби, у тому числі, виставити більший рахунок по наданню правничої допомоги, бо попередньо ним вказувалась сума о 14 тис. грн., а у зустрічній позовній заяві вже 20 тис. гри., при цьому сума самого спору, як знову ж таки вказує позивач, складає лише 2080,6 грн. При цьому, сам відповідач або представник відповідача, фактично не надали жодного пояснення або доказу відносно її позову, оскільки за ухвалою суду від 25.03.2025 та представником відповідача порушено 15 ти денний терміни для подання відзиву на первісну позовну заяву, а наданий відзив із порушенням термінів не може розглядатись у судовому засіданні, а за ухвалою від 30.04.2025 взагалі такий відзив поданий не був, а лише зустрічна позовна заява. У зустрічній позовній заяві представник відповідача зазначає, що з березня 2022 року по дату подання зустрічного позову, вона свої зобов`язання в частині оплати за надані послуги не виконувала, що стало наслідком утворення заборгованості у розмірі 1750,00 грн. Тобто з іншого боку опосередковано підтверджує, що до зазначеного терміну вона була добропорядним платником зазначених послуг. Згідно п. 2.2.5 договору для призупинення надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи або розторгнення даного договору заява подається тільки у письмовому вигляді за адресою: 61003, м. Харків, пл. Конституції, буд. 1, оф. 2405. Оскільки іншої можливості для розірвання договору не передбачено, 25.02.2022 вона прибула за зазначеною адресою. Проте, офіс був зачинений, працівників на місці не було. Це підтверджується об`явою про припинення прийому абонентів, яка розміщена на офіційному сайті відповідача. Тобто з боку відповідача вона була позбавлена можливості розірвання договору. А в подальшому вимушена була виїхати з міста Харкова, як внутрішньо-переміщена особа. Тобто сам відповідач з 24.02.2022 вважав за можливим для себе не виконувати умови договору, а сам при цьому від іншої сторони вимагає таки вимоги виконувати. Відповідач вимагає від неї виконання договору, який складений не державною мовою, що також є підставою скасування зазначеного договору і укладання нового із додержанням вимог чинного законодавства. Якщо б її не позбавили можливості подати заяву на розірвання договору з вини ТОВ «Техком-Сервіс Україна», договір міг би бути припинений ще 25.02.2022 і в подальшому не відбулось би накопичення боргу і підстав для даного спору взагалі. 26.06.2025 на електронну адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла відповідь ТОВ «Техком-Севіс» на відзив, в якій просив позовні вимоги ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги за договором №314734 про надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013 у сумі 1750 грн., 261,93 грн., інфляційні витрати; 68,67 грн. 3% відсотків річних, а загалом 2080,60 грн., задовольнити у повному обсязі (а.с. 170-175). На обґрунтування відповіді на відзив представник позивача за зустрічною позовною заявою зазначає, зокрема, що за текстом відзиву на зустрічну позовну заяву [PERSON] вказує, що «подання зустрічного позову здійснено з метою відволікти увагу суду від первісного позову за даною справою та затягнути її розгляд для того аби, у тому числі, виставити більший рахунок по наданню правничої допомоги». ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» не може погодитись з вищенаведеним посиланням [PERSON] , оскільки відповідно до ст. 193 ЦПК України, подання зустрічного позову є «правом» відповідача, що полягає у захисті свого порушеного права, що у прямому зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з боку іншої сторони договору. Додатково слід звернути увагу, що у зв`язку з поданням первісного позову у ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» збільшився обсяг правничої допомоги, що є необхідний для реалізації права на судовий захист та має компенсуватись у межах судового процесу, відповідно до статей 126, 129 Конституції України, та ст. 141 ЦПК України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позовну заяву. ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» на свій e-mail, 04.04.2025 (п`ятниця) о 14:23 хв. отримало повідомлення про виклик до суду, а саме «повістку». Після цього 08.04.2025 ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» зареєстровано Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС та отримано доступ до справи, а отже фактично отримано ухвалу суду від 25.03.2025. ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» розпочався строк на подання відзиву на позовну заяву 09.04.2025, а відзив на первісну позовну заяву було подано 23.04.2025, тобто без порушення строку. Таким чином посилання [PERSON] про порушення строку на подання відзиву є безпідставними. [PERSON] до матеріалів справи долучено лист від 20.11.2024, адресований Керівникові ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» ( ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС Україна 2000»), за змістом якого зазначає, що в липні 2024 року їй стало відомо, що їй нараховується борг за користування домофоною системою за адресою [ADDRESS] , та станом на 01/11/2024 він складає 1410,00 грн. Проте жодних договорів або інших письмових доручень на надання таких послуг з фірмою ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» ( ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС Україна 2000») вона не підписувала, користування домофонном за зазначеною адресою не здійснювалося. Тобто, зазначене виступає у прямому протиріччі з позицією, викладеною [PERSON] у відзиві на зустрічний позов та яка не підтверджена жодним чином. Зазначене підтверджується тим, що навіть звертаючись до суду [PERSON] сформувала вимогу, щодо розірвання публічного договору, а потім змінила позовні вимоги. Договір, за яким утворилась заборгованість, був укладений 29.07.2013, тобто до початку гібридної війни російської федерації по відношенню до України, що розпочалась у 2014 році, тобто зовсім при іншій обстановці у державі та світі у цілому. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 184-185). В судовому засіданні позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] підтримала первісну позовну заяву, просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви підтримала поданий відзив на зустрічну позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача за первісною позовною заявою та представник позивача за зустрічною позовною заявою ТОВ «Техком-Сервіс Україна» - адвокат Кравченко Р.В. заперечував проти задоволення первісної позовної заяви, підтримав поданий відзив на позовну заяву, підтримав зустрічну позовну заяву, просив її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії Договору №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013, ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (Виконавець) з одного боку, та [PERSON] (Абонент), уклали цей договір про те, що абонент доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по технічному обслуговуванню домофонної системи, встановленої в квартирі [ADDRESS] (а.с. 64-65). Відповідно до п. 2.1. Виконавець зобов`язаний: надати можливість Абоненту користуватися абонентським пристроєм та всією домофонною системою загалом; надавати технічну допомогу Абоненту у питаннях, що стосуються експлуатації домофонної системи; здійснювати технічне обслуговування та необхідний ремонт обладнання системи, у тому числі у випадках пошкоджень, крадіжок, несанкціонованих дій третіх осіб; термін усунення несправностей домофонної системи становить 36 годин із моменту надходження заявки; у випадках виникнення несправностей, що потребують складних технічних рішень, термін усунення поломки може бути продовжений. Згідно п. 2.2. Договору, абонент зобов`язаний: у повному розмірі провадити щомісячну оплату за Послугу відповідно до п. 3.2. договору; не здійснювати самовільне підключення або відключення до абонентського пристрою або до домофонного обладнання; самостійно не переносити компоненти абонентського пристрою; при виникненні поломки абонентського пристрою, подавати заявку Виконавцю письмово або за телефонами: 780-87-40, 780-87-41 у м. Харкові із зазначенням реквізитів Абонента; у разі необхідності призупинення надання послуг з технічного обслуговування домофонної системи чи розірвання цього договору заявка подається лише письмово за адресою: 61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 1, оф. 2405. Відповідно до п. 3.1 Договору, оплата за технічне обслуговування нараховується з першого дня після підписання акта приймання виконаних робіт. Згідно п. 3.2. Договору, абонент зобов`язаний щомісяця, у строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, перерахувати суму у розмірі 7 грн. 00 коп. (Далі «абонентна плата») на розрахунковий рахунок Виконавця. Відповідно до п. 3.3. Договору, абонентна плата вважається сплаченою Абонентом лише після надходження усієї суми зазначеної в п. 3.2. Договору на розрахунковий рахунок Виконавця, або при пред`явленні Абонентом Виконавцю належним чином оформленого розрахункового документа зі штампом банку про проведення. Згідно п. 3.4. Договору, у разі прострочення сплати абонентної плати на строк понад 30 календарних днів. Виконавець має право відключати абонентський пристрій від домофонного обладнання за умови попереднього повідомлення Абонента. Відповідно до п. 3.5. Договру, при ліквідації заборгованості Абонентом Виконавець підключає абонентський пристрій протягом 3-х робочих днів з моменту надання Абонентом документів, що підтверджують оплату всієї суми заборгованості, а також оплату за підключення до домофонного обладнання за прейскурантом цін Виконавця, що діє на момент підключення, на розрахунковий рахунок Виконавця. Згідно п. 3.6. Договору, абонентну плату за послугу може бути знижено або збільшено виконавцем у зв`язку з падінням або зростанням собівартості витратних матеріалів, збільшення мінімальної зарплати та індексу інфляції. Розрахунковим параметром для перегляду розміру Абонентної плати є офіційно опублікований загальний індекс інфляції за розрахунковий період. Відповідно до п. 3.7. Договору, дозволяється попередня оплата за обслуговування. При зміні розміру Абонентної плати за обслуговування вже сплачена сума перерахунку не підлягає. Згідно п. 4 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та вважається дійсним протягом трьох років. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодна із Сторін не заявить письмово про свій намір припинити цю дію, то Договір продовжується на кожні наступні три роки. У разі незгоди будь-якого мешканця під`їзду (або кількох мешканців) з умовами цього Договору або його зміною відповідно до умов Договору, а також у разі дій цих осіб, спрямованих на перешкоджання виконанню умов цього Договору, Виконавець має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку. Згідно копії довідки від 12.04.2022 №1603-5001005113 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно копії довідки від 16.12.2022 №509-5002415538 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно копії довідки від 02.04.2024 №1623-7001999390 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 28). [PERSON] звернулася на адресу керівника ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») із заявою про припинення надання послуг та анулювання боргу від 20.11.2024, в якій зазначила, що в липні 2024 року їй стало відомо, що в липні 2024 року їй стало відомо, що їй нараховується борг за користування домофонною системою за адресою: [ADDRESS] , та станом на 01.11.2024 він складає 1410,00 грн. Проте, жодних договорів або інших письмових доручень на надання таких послуг з фірмою ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») вона не підписувала, користування домофоном за зазначеною адресою не здійснюється. Крім того, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, за вказаною адресою не мешкала та жодними послугами від ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») не мала фізичної можливості користуватися. Враховуючи викладене, просила анулювати борг, який нарахований їй за користування домофоном, а також розірвати будь-які юридичні стосунки між нею та ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»), в разі, якщо такі мають місце. В разі відмови в задоволенні її законних вимог просила повідомити обґрунтовану причину з наданням колії угоди або інших документів, які підтверджують взаємні юридичні стосунки або зобов`язання. Одночасно повідомляє, що у разі невиконання її вищезазначених вимог, залишає за собою право звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, а також стягнення моральної шкоди (а.с. 9). Згідно відповіді директора ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» Когут С. від 03.12.2024, адресованого [PERSON] , розглянувши заяву від 20.11.2024 про припинення надання послуг та анулювання боргу, повідомляє наступне. Так, 29.07.2013 між Товариством та [PERSON] було укладено договір №314734 про надання послуг з технічного обслуговування домофонної системи. Згідно п. 3.2. договору №314734 від 29.07.2013, абонент зобов`язаний щомісячно сплачувати абонентську плату на розрахунковий рахунок виконавця. Так, після встановлення центрального обладнання домофонної системи в під`їзді будинку та переговорного пристрою у квартирі [PERSON] , вона систематично сплачували щомісячну абонентську плату на особовий рахунок № [NUMBER] , який був закріплений за її квартирою. З цього можна зробити висновок, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а її волевиявлення, як учасника правочину було вільним та відповідало внутрішній волі, у відповідності зі ст. 203 ЦК У країни. Пунктом 2.2.5. Договору №314734 від 29.07.2013 встановлено, що у разі виникнення необхідності в призупиненні надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи, чи розірванні договору, абонент зобов`язаний подати виконавцю відповідну письмову заяву. 3 березня 2022 року вона перестали здійснювати оплату за технічне обслуговування домофонної системи, чим порушили свої зобов`язання по сплаті послуг. З того часу, від [PERSON] не надходило будь-яких заяв про призупинення послуг, чи розірвання договору та в результаті чого, за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2024, складає 1410,00 грн. Оскільки [PERSON] з письмовою заявою про розірвання договору не зверталася, абонентська плата нараховується в повній мірі, відповідно до умов договору. Враховуючи наведене повідомив, що для припинення щомісячних нарахувань за технічне обслуговування та ремонт центрального обладнання домофонної системи, яка встановлена у під`їзді її будинку, необхідно сплатити заборгованість та надіслати квитанцію разом з відповідною заявою (а.с. 10-11). Згідно роздруківки з електронної пошти, 02.01.2025 [PERSON] на електрону адресу ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» направлено заяву про припинення надання послуг та анулювання боргу, в якій зазначила, що на її звернення від 20.11.2024 отримала від ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» повідомлення (засобами електронного зв`язку у вигляді фото) від 03.12.2024 щодо направлення відповіді на її адресу, як вона зрозуміла, засобами поштового зв`язку з додаванням копії договору з її підписом, але станом на 31.12.2024 лист не надійшов. Таким чином, по факту, відповідь на своє звернення вона вчасно не отримала, що є порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян», Просила направити їй відповідь якнайшвидше, у протилежному випадку нею будуть зроблені відповідні запити до компетентних правоохоронних органів (а.с. 13). [PERSON] звернулася на адресу керівника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області із заявою від 09.02.2022 (підписана електронним підписом 10.02.2025), в якій зазначила, що з метою захисту своїх прав, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», звертається із заявою про надання правової оцінки та припинення протизаконних дій відносно неї з боку ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»). Так, в липні 2024 року їй стало відомо, що їй нараховується борг за користування домофонною системою за адресою: [ADDRESS] , та станом на 01/11/2024 він складав 1410,00 грн. При цьому, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, за вказаною адресою не мешкала та жодними послугами від ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») не мала фізичної можливості користуватися. Крім того, протягом майже всього зазначеного періоду домофонна система за вказаною адресою не працювала тому вона була впевнена, що разом з припиненням надання послуг ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») також припинені і відповідні нарахування. 20.11.2024 нею було направлено звернення на електронну адресу ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») із проханням анулювати борг, який безпідставно був нарахований їй за нібито користування домофоном, а також розірвати будь-які юридичні стосунки між нею та ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»), в разі, якщо такі мають місце. 19.12.2024 ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») засобами електронного зв`язку їй надали відповідь, щодо направлення відповіді на її адресу, як вона зрозуміла, засобами поштового зв`язку з додаванням копії договору з її підписом, але станом на 31.12.2024 лист не надійшов. Таким чином, по факту, відповідь на своє звернення вона вчасно не отримала, що є порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян" та знов написала листа до ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») із проханням направити їй відповідь якнайшвидше, з додаванням копії договору з нею, яку вони пообіцяли відправити паперовим листом. 07.01.2025 вона отримала відповідь у паперовому вигляді, але копію договору з нею вони до листа не додали. Незважаючи на її офіційну заяву про припинення будь-яких юридичних відносин з ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»), останні продовжують нарахування сплати за неіснуючі послуги і станом на 09.02.2025 сума її заборгованості, за їх підрахунками, вже становить 2158 грн. Враховуючи вищевикладене, просила припинити незаконні дії ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»), які виражаються у нарахуванні плати за послуги, які фактично не здійснюються та нею не отримуються з початку повномасштабного вторгнення рф з 24.02.2022 та скасувати усі нарахування, які відбулись після зазначеної дати та в подальшому не нараховувати (а.с. 15-16, 17). Згідно повідомлення начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 20.02.2025 №06.4/2040 про розгляд скарги, в якому зазначає, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - Головне управління) розглянуто скаргу [PERSON] від 13.02.2025 вх. №C-515, яка надійшла з Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, щодо можливого порушення її прав як споживача з боку ТОВ «Техком-Сервіс Україна» та ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000». Згідно із наданими до скарги матеріалами встановлено, що договірні відносини виникли між [PERSON] та ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (далі - Товариство), про що свідчить відповідь Товариства на її заяву про розірвання договору від 20.11.2024. З питань щодо усунення недоліків у роботі домофонної системи або її непрацездатності, до складання вказаної заяви до Товариства вона не зверталась, що може свідчити про виконання Товариством умов укладеного договору та правомірність проведених нарахувань абонентської плати за обслуговування домофонної системи будинку в період її відсутності. Умови Публічного договору (оферти) про надання послуг з техпічного обслуговування та ремонту домофонних систем в м. Харків розміщені на вебсайті Товариства за посиланням https://techcom.com.ua/. Пунктом 7.5. цього Договору встановлено, що його розірвання між сторонами проводиться тільки після повної сплати Замовником (абонентом) заборгованості по абонентній платі. Ураховуючи зазначене та надане нею у листі від 03.12.2024 Товариством роз`яснення повідомляє, що у Головного управління відсутні підстави вбачати у діях Товариства ознаки порушення умов договору та законодавства про захист прав споживачів. Головне управління здійснює контроль дотримання суб`єктами господарювання законодавства про захист прав споживачів в межах повноважень, визначених ст. 26 Закону, у тому числі належного виконання умов договорів про надання послуг (виконання робіт) укладених зі споживачами, і не наділено повноваженнями щодо надання суб`єктам господарювання зобов`язань стосовно дострокового розірвання договорів і скасування боргів споживачів всупереч погоджених сторонами умов договору та у спосіб, непередбачуваний Законом. У разі недосягнення сторонами договору згоди спірні питання щодо розірвання договору і скасування нарахованого їй боргу, та питання відшкодування збитків можуть бути вирішені у судовому порядку (а.с. 18-19). Положеннями ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Слід зазначити, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907 ЦК України). Ч. 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Отже, відповідач у справі виступає надавачем послуг, передбачених договором, а позивач є споживачем, відтак, на правовідносини, що виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Положення ч. 3, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення недоліків у виявленій роботі споживач має право на свій вибір вимагати безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк, відповідного зменшення ціни виконаної роботи; безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи ( наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років, з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору. Так, з умов Договору №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013, а саме п. 2.1 вбачається, що виконавець зобов`язаний: надати можливість Абоненту користуватися абонентським пристроєм та всією домофонною системою загалом; надавати технічну допомогу Абоненту у питаннях, що стосуються експлуатації домофонної системи; здійснювати технічне обслуговування та необхідний ремонт обладнання системи, у тому числі у випадках пошкоджень, крадіжок, несанкціонованих дій третіх осіб; термін усунення пошкоджень домофонної системи становить 36 годин із моменту надходження заявки; у випадках виникнення пошкоджень, що потребують складних технічних рішень, термін усунення поломки може бути продовжений. Згідно п. 2.2. Договору, абонент зобов`язаний: у повному розмірі провадити щомісячну оплату за Послугу відповідно до п. 3.2. договору; не здійснювати самовільне підключення або відключення до абонентського пристрою або до домофонного обладнання; самостійно не переносити компоненти абонентського пристрою; при виникненні поломки абонентського пристрою, подавати заявку Виконавцю письмово або за телефонами: 780-87-40, 780-87-41 у м. Харкові із зазначенням реквізитів Абонента. Відповідно до п.п. 2.2.5 Договору, у разі необхідності призупинення надання послуг з технічного обслуговування домофонної системи чи розірвання цього договору заявка подається лише письмово за адресою: 61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 1, оф. 2405. [PERSON] звернулася на адресу керівника ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») із заявою про припинення надання послуг та анулювання боргу від 20.11.2024, в якій зазначила, що в липні 2024 року їй стало відомо, що в липні 2024 року їй стало відомо, що їй нараховується борг за користування домофонною системою за адресою: [ADDRESS] , та станом на 01.11.2024 він складає 1410,00 грн. Проте, жодних договорів або інших письмових доручень на надання таких послуг з фірмою ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») вона не підписувала, користування домофоном за зазначеною адресою не здійснюється. Крім того, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, за вказаною адресою не мешкала та жодними послугами від ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000») не мала фізичної можливості користуватися. Враховуючи викладене, просила анулювати борг, який нарахований їй за користування домофоном, а також розірвати будь-які юридичні стосунки між нею та ТОВ «Техком-Сервіс Україна» (ТОВ «Техком-Сервіс Україна 2000»), в разі, якщо такі мають місце. В разі відмови в задоволенні її законних вимог просила повідомити обґрунтовану причину з наданням колії угоди або інших документів, які підтверджують взаємні юридичні стосунки або зобов`язання. Одночасно повідомляє, що у разі невиконання її вищезазначених вимог, залишає за собою право звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, а також стягнення моральної шкоди (а.с. 9). Згідно відповіді директора ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА» Когут С. від 03.12.2024, адресованого [PERSON] , розглянувши заяву від 20.11.2024 про припинення надання послуг та анулювання боргу, повідомив наступне. Так, 29.07.2013 між Товариством та [PERSON] було укладено договір №314734 про надання послуг з технічного обслуговування домофонної системи. Пунктом 2.2.5. Договору №314734 від 29.07.2013 встановлено, що у разі виникнення необхідності в призупиненні надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи, чи розірванні договору, абонент зобов`язаний подати виконавцю відповідну письмову заяву. 3 березня 2022 року вона перестали здійснювати оплату за технічне обслуговування домофонної системи, чим порушили свої зобов`язання по сплаті послуг. З того часу, від [PERSON] не надходило будь-яких заяв про призупинення послуг, чи розірвання договору та в результаті чого, за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2024, складає 1410,00 грн. Оскільки [PERSON] з письмовою заявою про розірвання договору не зверталася, абонентська плата нараховується в повній мірі, відповідно до умов договору. Враховуючи наведене повідомив, що для припинення щомісячних нарахувань за технічне обслуговування та ремонт центрального обладнання домофонної системи, яка встановлена у під`їзді її будинку, необхідно сплатити заборгованість та надіслати квитанцію разом з відповідною заявою (а.с. 10-11). Відповідно до п. 3.6. Договору, абонентну плату за послугу може бути знижено або збільшено виконавцем у зв`язку з падінням або зростанням собівартості витратних матеріалів, збільшення мінімальної зарплати та індексу інфляції. Розрахунковим параметром для перегляду розміру Абонентної плати є офіційно опублікований загальний індекс інфляції за розрахунковий період. Згідно п. 4 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та вважається дійсним протягом трьох років. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодна із Сторін не заявить письмово про свій намір припинити цю дію, то Договір продовжується на кожні наступні три роки. У разі незгоди будь-якого мешканця під`їзду (або кількох мешканців) з умовами цього Договору або його зміною відповідно до умов Договору, а також у разі дій цих осіб, спрямованих на перешкоджання виконанню умов цього Договору, Виконавець має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку. Тобто, згідно п. 4 умов вказаного Договору, правом розірвати Договір надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013, наділений лише Виконавець, тобто ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА», в односторонньому порядку. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Враховуючи викладене, заяву позивач [PERSON] від 20.11.2024, якою вона реалізувала своє право на відмову від надання послуг з технічного обслуговування домофону, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог первісної позовної заяви та розірвання договору №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА». Посилання відповідача на непогашену заборгованість [PERSON] як на підставу відмови у розірванні договору є неприйнятними, оскільки відповідач не позбавлений права звернутися до суду з вимогами про стягнення заборгованості з [PERSON] за надані послуги на момент дії договору, незалежно від статусу договірних відносин сторін, чим він і скористався, подавши 15.05.2025 до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Отже, власник житлового приміщення у багатоквартирному будинку несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до статті 901 ЦПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Правило статті 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданої [PERSON] квитанції ТОВ «Техком-Сервіс Україна», по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2025, заборгованість за попередній період становить - 1510,00 грн., нараховано за рік 720,00 грн., всього до сплати 2158,00 грн. (а.с. 20). Натомість, згідно наданої ТОВ «Техком-Сервіс Україна» картки боржника за період з 01.01.2022 по 30.04.2025, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] , має заборгованість у розмірі 1750,00 грн. (а.с. 117). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також З проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За змістом ст.552, ч. 2 ст.625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Згідно наданих ТОВ «Техком-Сервіс Україна» розрахунків 3% річних та інфляційних витрат [PERSON] має заборгованість у розмірі 68,67 грн. 3% річних, 261,93 грн. інфляційні витрати (а.с. 110-116, 118-153). Наданий стороною позивачем за зустрічною позовною заявою в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості [PERSON] за основною сумою заборгованості, 3% річних та інфляційними витратами, складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, дослідивши письмові докази по справі, надані стороною позивача та відповідача, та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ТОВ «Техком-Сервіс Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги за договором №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.11.2013 станом на 30.04.2025 у загальній сумі 2080,60 грн. (1750 грн. заборгованість за договором, 261,93 грн. інфляційні витрати, 68,67 грн. 3 % річних), є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги первісної позовної заяви в частині скасування заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Техком-Сервіс Україна», яка виникла при нарахуванні плати за послуги. При цьому, як зазначено вище, в ході судового розгляду справи встановлено, що сума заборгованості [PERSON] за договором становить 1750,00 грн., а не як помилково вважає позивач за первісною позовною заявою 2158,00 грн., яка з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 261,93 грн. та 3 % річних у розмірі 261,93 грн., а всього 2080,00 грн., підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо посилань позивача за первісною позовною заявою та відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] на наявність форс мажорних обставин, суд зазначає наступне. У постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 визначено, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати України» (далі - Закон № 671/97-ВР) шляхом видачі сертифіката. У статті 141 Закону № 671/97-ВР вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 вказано, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21». Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. На підтвердження дії форс-мажорних обставин та неможливості виконання своїх зобов`язань позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Оцінивши належність та допустимість таких доказів, суд вважає, що вони не підтверджують виникнення форс-мажорних обставин, які перебувають у причинному зв`язку із неможливістю виконання саме зобов`язань з сплати абонентської плати за договором. Водночас лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорну обставину - військову агресію російської федерації проти України, сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2025 [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання договору про надання послуг на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1211,20 грн. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто 968,96 грн. Як зазначено вище, первісна позовна заява з урахуванням уточненої позовної заяви подана через систему «Електронний суд» та містить дві вимогу, одну з яких, про розірвання договору №314734 надання послуг по технічному обслуговуванню домофонної системи від 29.07.2013, судом було задоволено, тобто немайнову вимогу. Враховуючи викладене, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісною позовною заявою на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн., судовий збір в іншій частині компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно платіжної інструкції №603 від 13.05.2025, позивачем за зустрічною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подання зустрічної позовної заяви (а.с. 154). Враховуючи, що судом в повному обсязі задоволено зустрічну позовну заяву, з відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] на користь ТОВ «Техком-Сервіс Україна» підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial