Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Представник заявниці, посилаючись на те, що: -за життя [PERSON] 27 березня 2000 року оформила заповіт, відповідно до якого її донька [PERSON] , [INFO] , є спадкоємицею всього належного їй майна на момент смерті; [INFO] померла мати заявниці [PERSON] ; -05.05.2016 заявниця оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку від цілого житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на час смерті; -у квітні 2025 року між документами [PERSON] знайшла Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р2 №252370, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №18652; оскільки зазначеній земельній ділянці не було призначено кадастровий номер, то вона звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру; -із зазначеними документами вона звернулася до приватного нотаріуса Якоб Н.І., але, перевіривши подані документи, нотаріус пояснила, що виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документа, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р2 №252370, виданий [PERSON] , тоді як у свідоцтві про смерть її записано як [PERSON] ; тобто існує розбіжність у записі імені матері заявниці; -також у заповіті від 27 березня 2000 року ім`я матері заявниці зазначено як « [PERSON] », хоча в усіх раніше отриманих правовстановлюючих документах її ім`я записано як « [PERSON] »; -враховуючи зазначене, заявниця припускає, що ймовірно при видачі паспорту громадянина України після розпаду радянського союзу відповідальною особою записано ім`я « [PERSON] » як « [PERSON] », оскільки при оформлені заповіту ім`я матері також зазначено та\~ у свідоцтва про смерть записано « [PERSON] »; паспорт після смерті матері заявниці вилучено, копія не збереглась; -через допущені помилки у написанні імені померлої [PERSON] при оформленні спадщини на земельну ділянку, що належала матері заявниці на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 №252370; тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав на спадщину, звернулася до суду із заявою та просить: встановити юридичний\~ факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р2 №252370, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №18652, виданий « [PERSON] », належав померлій [PERSON] . В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник заявника [PERSON] подала до суду заяву /а.с.32/, згідно якої заяву просила задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність та в відсутність заявниці. Заінтересована особа Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Якоб Наталія Іванівна в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.33/, згідно якої проти задоволення вимог заяви не заперечувала та просила\~ розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність заявниці, її представника та заінтересованої особи, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується: -архівною довідкою, виданою Державним архівом Закарпатської області, де зазначено, що в документах архіву містяться дані про те, що [PERSON] народилася [INFO] /а.с.10/; -Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 1951 року; після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] » /а.с.11-12/; -Державним актом на право приватної власності на землю, серії Р2 №252370, згідно якого: «видано громадянці України [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] », у тому, що на підставі 22 сесії\~ 23 скликання Сокирницької сільської Ради народних депутатів від 14 листопада 2001 року їй передається у приватну власність земельна ділянка, площею 0.75га., в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Сокирницької сільської ради. Землю передано для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.17-19/; -свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого в графі «батько» вказано « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] » /а.с.9/; -свідоцтвом про шлюб, згідно якого [PERSON] \~ та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 лютого 1989 року, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » /а.с.25/; -свідоцтвом про смерть, згідно якого [PERSON] померла [INFO] /а.с.13/. З огляду на вищевказане суд констатує, що заявниця правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дану вимогу слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved