Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФК» Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В., звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в обґрунтування позову посилається на те, що 29.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 41885-05/2024. 21 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ці права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.10.2024 до Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26 270, 00 грн, з яких : 9 400, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 520,00 грн сума заборгованості за процентами; 2 350,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора , ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 41885-05/2024 у загальному розмірі 26 270, 00 грн. та понесені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. 23 травня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 17 вересня 2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] ., адвоката Зачепіло З. Я., надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача позовні вимоги вважає такими, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також суперечать вимогам чинного законодавства України. Зокрема, відповідач зазначає, що позивач не виконав обов`язку щодо доведення отримання права вимоги за Договором №21102024 від 21.10.2024, також зазначає що не надано належних доказів нв підтвердження перерахування коштів за кредитним договором. У зв`язку з вищенаведеним сторона відповідача, просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. 23 жовтня 2025 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Кресної О. М., надійшла відповідь на відзив, у якому сторона позивача вказує, що відзив сторони відповідача є безпідставним необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зокрема зазначає, доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються, на підставі цього надає копію витягу з Реєстру боржників, таким чином позивач зазначає, що договір факторингу між Первісним кредитором та позивачем укладений відповідно до вимог чинного законодавства України. Також, позивач зазначає, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, так як не є первісним кредитором, тому звернувся до первісного кредитора за наданням детального розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором. Жодних застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, до суду не надано, отже, відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. На підставі вищевикладеного представник позивача просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», Кресна О. М., у судове засідання не з`явилася. В прохальній частині відповіді на відзив просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. 17 вересня 2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Зачепіло З. Я., надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. 29 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання договір про надання кредиту № 41885-05/2024. Основні умови кредитування згідно договору кредиту №41885-05/2024 від 29.05.2024: - сума позики - 9 400 грн. (п. 1.1); - строк позики - 120 днів (п. 1.2); - процентна ставка (фіксована) - 1, 5 % (п. 1.4.1); - дата надання позики - 29.05.2024 (п. 1.2); - дата повернення позики - 25.09.2024 (п. 1.2); -денна процентна ставка/день - 1, 5% (п. 1.4.1); - штраф - 25 % (п. 6.3); -орієнтовна реальна річна процентна ставка - 11188, 14% (п.4.9); -орієнтовна загальна вартість кредиту - 26 320, 00 (п.4.9). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «[NUMBER]», про що свідчить, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до додатку №1 до договору позики № 41885-05/2024 від 29.05.2024 сторони погодили графік платежів з 29.05.2024 по 25.09.2024, за яким загальна вартість кредиту 26 320, 00 грн: 9 400,00 грн - сума кредиту за договором та 16 920,00 грн - проценти за користування кредитом. 21.10.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №21102024 (а.с. 12-14), на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 41885-04/2024 від 29.05.2024 до [PERSON] , (акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024 (а.с.15), витяг з реєстру боржників (а.с.16). Згідно з Витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 та додаткових угод, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 41885-05/2024 від 29.05.2024 складає 26 270 ,00 грн., з яких: 9 400,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 14 520, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2 350, 00 грн.- заборгованістьза штрафними санкціями. Також відповідно до розрахунку заборгованості, представленим ТОВ «ФК «ЄАПБ», зазначено, що загальна сума заборгованості складає 26 270 ,00 грн, з яких: 9 400,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 14 520, 00 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 350, 00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] , їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Так, за статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію». Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України). В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що [PERSON] укладено договір позики №41885-05/2024 від 29.05.2024 з ТОВ «Аванс кредит», які підписано сторонами із застосуванням електронного підпису. В подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами передано позивачу ТОВ «ЄАПБ» на підставі договору факторингу. Відповідно до довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», [PERSON] , було перераховано грошові кошти в сумі 9 400 грн. через платіжну систему iPay.ua на картковий рахунок [NUMBER] , та грошові кошти в сумі 9 400 грн через платіжну систему iPay.ua на картковий рахунок [NUMBER] . Разом з тим, встановлено, що заборгованість за процентами була нарахована ТОВ «Аванс Кредит» за процентною ставкою 1, 5% в день, як передбачено умовами договору. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Отже, укладаючи 29 травня 2024 року кредитний договір № 41885-05/2024, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, ТОВ «Аванс Кредит» не мало права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,50%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, слід виходити зі ставки 1% на день та строком користування коштами 120 днів, розмір відсотків за користування кредитом має становити 9400 гривень (9400 х 1% х 120). Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить гривень (9400,00 гривень заборгованості за тілом кредиту та 11280 гривень заборгованості за процентами). Щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями у вказаному договорі 2350 грн. відповідно до розрахнку заборгованості , суд зазначає наступне. Згідно до пункту 18 " ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України № 4220-IX4 від 15 січня 2025 року затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 січня 2025 року № 235/2025, відповідно до якого продовжено дію воєнного стану в Україні до 09.08.2025 року. Відтак, у частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями у вказаному договорі в сумі 2350 грн. слід відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором № 41885-05/2024 від 29.05.2024 року, в розмірі 20 680 грн. з яких: 9 400 грн. - основного боргу, 11 280 грн. - заборгованості за процентами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі, а саме судовий збір за подання позову у даній справі у розмірі 3028, 00 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в пропорційному до задоволених вимог розмірі 2 383, 67 гривень (20680,00 *3 028/26270, 00=2 383,67).

Outcome: partial