Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі позивач) звернулося до суду з позовом [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 38\~968,63 грн., з яких: основний борг 29603,51 грн., заборгованість за відсотками 8925,12 грн., заборгованість за комісіями 440,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 12.12.2016 між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем укладено договір №93256722000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 10\~036, 13 грн., з яких: 10\~001 грн. перераховано в безготівковій формі на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «Укрсиббанк», до якого випущено платіжну картку, 35,13 грн. списано на оплату страхового платежу. Зазначає, що відповідач свої зобов`язання за Договором №93256722000 належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 38\~968,63 грн., з яких: основний борг 29603,51 грн., заборгованість за відсотками 8925,12 грн., заборгованість за комісіями 440,00 грн. Вказує, що ПАТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу від 20.02.2020 № 165 відступлено право вимоги до відповідача за цим договором ТОВ «Олком-Лізинг», яке в подальшому відступило право вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Суперіум» на підставі договору факторингу від 20.02.2020 № 2002-Ф. Оскільки заборгованість відповідачем так і не була сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не повідомив відповідача про перехід до нього права вимоги. Жодних листів чи повідомлень від позивача відповідач не отримував. Позивачем не підтверджено факту виконання кредитором умов договору, а саме не доведено факт надання грошових коштів позичальнику. Також відповідач зазначив, що позивачем не доведено набуття ним права вимоги до відповідача. Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому, посилаючись на практику Верховного Суду України, вказав, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. При цьому представник вказав, що до позову додано копію досудової вимоги з доказами її направлення відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, представник позивача зазначив, що факт набуття ним права вимоги до відповідача підтверджується документами, наданими до позовної заяви, а саме: договорами факторингу, витягами з реєстру боржників, платіжними дорученнями. Також зазначено, що факт виконання кредитором умов договору, а саме - перерахування грошових коштів позичальнику, може бути підтверджений випискою з обліку кредитної заборгованості за позичковими рахунками за договором №93256722000 від 12.12.2016. У зв`язку з цим представник позивача клопотав про витребування вказаної виписки у АТ «Укрсиббанк». Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено та витребувано від АТ «УкрСиббанк» виписку з обліку кредитної заборгованості за позичковими рахунками за договором №93256722000 про надання споживчого кредиту від 15.01.2016, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . На виконання ухвали суду від АТ «УкрСиббанк» надійшла виписка з облікової кредитної заборгованості за кредитним договором №93256722000, клієнта [PERSON] . Відповідачем подано письмові пояснення щодо витребуваних судом документів, у яких зазначено, що надана АТ «УкрСиббанк» виписка-довідка з обліку кредитної заборгованості за договором №93256722000 не є належним доказом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, установлених для первинних документів для бухгалтерського обліку. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові та у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача подав заяву, у якій просив судове засідання у справі проводити без його участі та участі відповідача, врахувавши викладені у відзиві заперечення та письмові пояснення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст. ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України\~визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. ч. 2, 4 ст.\~83\~ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами ч. 2 ст.\~1081\~ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Звертаючись до суду з позовом, представник ТОВ «ФК «Суперіум» зазначав, що 20.02.2020 АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Олком-Лізинг» на підставі Договору факторингу № 165 від 20.02.2020 та реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20.02.2020 право вимоги до [PERSON] за договором №93256722000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Цього ж дня між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 2002-Ф2, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви: анкету-заявку на надання споживчого кредиту від 15.01.2016; договір №93256722000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 15.01.2016, укладений між [PERSON] та АТ «Укрсиббанк»; договір факторингу № 165 від 20.02.2020, укладений між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг»; реєстр боржників до Договору факторингу № 165 від 20.02.2020; платіжне доручення №6 від 20.02.2020 про фінансування згідно договору факторингу № 165; договір факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020, укладений між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум»; реєстр боржників до Договору факторингу № 2002-Ф від 20.02.2020; платіжне доручення №450 від 20.02.2020 оплата за права вимоги за договором факторингу. Крім того, за клопотанням представника позивача судом витребувано у АТ «Укрсиббанк» виписку з облікової кредитної заборгованості за кредитним договором №93256722000, клієнта [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до п. 6.2.3. Договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020, права вимоги переходять від Клієнта Фактору з моменту підписання акту приймання-передачі прав вимоги (за формою, наведеною у Додатку № 5 до цього Договору). Після виконання даних умов Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому в п. 4.1. договору факторингу № 165 від 20.02.2025, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» також зазначено, що саме після підписання акту приймання-передачі права вимоги до фактора переходять права вимоги до боржників, у тому числі щодо примусового стягнення заборгованості із відповідачів (п. 6.5 Договору). Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження виникнення права вимоги було надано до суду договір факторингу № 2002-Ф2, укладений між ТОВ «Олком-Лізинг» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Суперіум» (Фактор) 20.02.2020, зі змісту якого вбачається, що клієнт передає (відступає) фактору в якості нового кредитора за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором (кредитодавцем) і боржником (портфель заборгованості). До позовної заяви та в процесі розгляду справи позивачем не було надано суду акту приймання-передачі прав вимоги (за формою, наведеною у Додатку № 5 до Договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020). Крім того, п. 7.1 договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020 визначено, що в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор протягом 5 робочих днів сплачує клієнту плату в розмірі 1\~410 000 грн. без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню, згідно цього договору, до кожного окремо боржника, визначається згідно Додатку № 1 до даного договору. Фактор здійснює оплату клієнтові шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок протягом 5 робочих днів з дати підписання сторонами договору. Разом з тим, до матеріалів справи позивачем долучено платіжне доручення № 450 від 20.02.2020 на суму 1\~410 000 грн., призначення платежу - оплата за права вимоги за договором факторингу, без зазначення дати і номера такого договору. Крім того, не було надано і акту приймання-передачі права вимоги, за формою, наведеною у Додатку №1.2 до Договору факторингу № 165, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг». Отже, звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «ФК «Суперіум» не довело існування права вимоги до відповідача, адже таке право мало перейти до позивача після укладення договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020 та підписання акта приймання-передачі прав вимоги, який не було надано суду. Також суд зауважує, що позивачем у позовній заяві зазначено, що Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку укладено між АТ «Укрсиббанк» та Дюміним 12.12.2016, та долучено реєстри боржників у яких також зазначена дата договору 12.12.2016. Водночас до позовної заяви не було долучено зазначений договір від 12.12.2016. Натомість позивачем долучено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, укладений між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] 15.01.2025. Таким чином, на підставі доказів, які надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог суд дійшов висновку, що позивачем не доведено перехід права вимоги відповідно до договору факторингу №165, укладеного між ТОВ «Олком-Лізинг» від АТ «Укрсиббанк» 20.02.2020 та договору факторингу № 2002-Ф2, укладеного між ТОВ «ФК «Суперіум» та ТОВ «Олком-Лізинг» 20.02.2020. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed