Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., в якому просив: - встановити факт постійного проживання разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4539 видане на спадкове майно, яке складається із 73/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , на ім`я [PERSON] ; - визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 09.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4577 видане на спадкове майно, яке складається із права на земельну ділянку площею 0,038 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] , що належало [PERSON] , на ім`я [PERSON] ; - визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 09.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4576 видане на спадкове майно, яке складається із права на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0324 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] , що належало [PERSON] , на ім`я [PERSON] ; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,038 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] ; на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0324 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] та на 1/2 від 73/100 частки на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить 73/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,038 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,038 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також був зареєстрований і проживав його батько [PERSON] . Також за цієї адресою з 2012 року разом з батьками проживав без реєстрації він разом з дружиною та дітьми. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік (його батько) [PERSON] . Він із такою завою не звертався, оскільки з березня 2022 року був мобілізований, проходив військову службу та перебував у зоні бойових дій. Оскільки на час смерті [PERSON] він фактично проживав разом з нею, в силу приписів ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. 26.11.2024 року він звернувся до приватного нотаріуса, яким було заведено спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. У видачі таких свідоцтв нотаріусом йому було відмовлено із посиланням на те, що в матеріалах справи були відсутні відомості про його фактичне проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті. За таких обставин вважав, що оскільки в силу закону, він вважається таким, що прийняв спадщину після померлої матері, приватним нотаріусом безпідставно були видані свідоцтва про право на спадщину за законом його батькові [PERSON] на все спадкове майно, у зв`язку із чим такі свідоцтва підлягають визнанню недійсними, а за ним, враховуючи рівність часток спадкоємців, слід визнати право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] на половину майна, яке входить до складу спадщини. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не поданий. Третя особа, приватний нотаріус Кот М.О., письмових пояснень щодо поданого [PERSON] позову до суду не подала. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов неп визнала. Зазначила, що дійсно її бабуся і дідусь [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла її бабуся [PERSON] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] . [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON] (позивач у справі) та вона, як спадкоємиця за правом представлення. Зазначила, що дійсно приблизно з 2012 року [PERSON] переїхав разом зі своєю сім`є (дружиною та дітьми) та став проживати разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим вважала, що оскільки [PERSON] за характером своєї роботи на тривалий час був відсутнім за цією адресою. Також з березня 2022 року він був мобілізований та фактично не проживав разом з [PERSON] та [PERSON] . Вважала, що за таких обставин підстав вважати, що [PERSON] на час смерті [PERSON] фактично проживав разом з нею та прийняв спадщину не має. Фактичні обставини справи встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла. Згідно довідки №П-03-25247 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані і проживали [PERSON] (зареєстрований з 22.01.2011 року) та [PERSON] (зареєстрована з 22.01.2011 року знята з реєстрації 01.05.2023 року і зв`язку із смертю). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить: 73/100 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0324 га з кадастровим номером 6810100000:08:001:0255 та право власності на земельну ділянку площею 0,038 га з кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 26.06.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кот М.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої дружини [PERSON] . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. було заведено спадкову справу №37/2023 щодо майна померлої [PERSON] . 07.11.2023 року [PERSON] приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про право на спадщину за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] на 73/100 частки в праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (зареєстроване у реєстрі за №4539), а 09.11.2023 року свідоцтва про право спадщину за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,0324 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] (зареєстроване у реєстрі за №4576) та на земельну площею 0,038 га за кадастровим номером 6810100000:08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] (зареєстровано в реєстрі за №4577). Листом приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. від 26.11.2024 року №230/01-16 [PERSON] було повідомлено про неможливість видати останньому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] разом спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. Згідно Акта про фактичне місце проживання №107 від 17.07.2024 року, який посвідчений Комітетом самоорганізації населення мікрорайону Гречани м. Хмельницького підтверджено факт проживання [PERSON] , [INFO] без реєстрації у будинку своїх батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2012 року та до моменту вибуття на військову службу за мобілізацією 08.03.2022 року. Окрім [PERSON] за вказаною адресою без реєстрації також проживали його дружина [PERSON] та доньки [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з наказу начальника [INFO] №25 підполковника [PERSON] було призвано на військову службу під час мобілізації як офіцера запасу. Згідно витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] від 28.04.2023 року №118 підполковнику [PERSON] була надана відпустка за сімейними обставинами до [ADDRESS] на 10 діб. [INFO] [PERSON] помер. Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулися: [INFO] [PERSON] , як син померлого, та [INFO] [PERSON] , як онука померлого, за правом представлення після свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду засвідчили, що вони тривалий час проживають у [ADDRESS] . По сусідству з ними у будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] . Також разом з [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку приблизно з 2012 року проживав їх син [PERSON] із своєю дружиною та двома доньками. У березні 2022 року [PERSON] був призваний на військову службу, а його сім`я (дружина та діти) залишилися проривати за цією адресою. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] приїжджав для організації поховання матері. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її чоловіком. Її чоловік військовий на час проходження служби вони були зареєстровані у м. Ужгород. Оскільки батьки чоловіка за станом здоров`я потребували стороннього догляду, в кінці 2011 року вона разом з дітьми переїхала у м. Хмельницький де стала проживати разом з ними у будинку по [ADDRESS] . Невдовзі до них переїхав і [PERSON] . З того часу вони постійно проживали разом з батьками чоловіка за вказаною адресою, доглядали за ними. Після початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року її чоловіка мобілізували та з того часу він перебуває у лавах Збройних сил України. У березні 2023 року померла мати чоловіка [PERSON] та її чоловік отримав короткотривалу відпуску для приїзду на її поховання. [INFO] помер батько чоловіка [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Щодо позовних вимог про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Так, суд зазначає, що особа, яка вважає себе спадкоємцем, яка прийняла спадщину, і що виданим свідоцтвом про право на спадину порушені її права, може захистити своє цивільне право (право на спадкування), обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог зокрема про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, тим, що вона є спадкоємцем, який прийняв спадщину, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження такий факт, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Також суд зазначає, що вимога про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено\~розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. За таких обставин заявлена позивачем вимога про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є вимогою, яка може забезпечити ефективний захист прав у цій справі, а є лише підставою для вирішення такої справи, у зв`язку із чим у її задоволенні слід відмовити. Щодо вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є\~ЦК України\~(див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22)). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина перша, друга та третя\~статті 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В\~ЦК України\~закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)). Свідоцтво про право на спадщину по своїй суті не є правочином. Як наслідок до конструкції недійсність свідоцтва про право на спадщину положення\~ЦК України\~та інших законів про правочини, зокрема й норми як § 1, так і § 2\~глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані; недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. За згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (стаття 1300 ЦК України). Передбачені положеннями статей 1300 та 1301\~ЦК України правові конструкції «внесення змін до свідоцтва про право на спадщину» та «визнання свідоцтва про право на спадщину» є різними. Недійсність свідоцтва обумовлена певними «вадами», які існували в момент його видачі (зокрема, особа, якій видане свідоцтво, не мала права на спадкування, нікчемність заповіту). Тобто підстава недійсності свідоцтва як документа має існувати в момент його видачі. Підстави внесення змін до свідоцтва не пов`язані з протиправною поведінкою (це можуть бути, зокрема, обставини які існували, але не були відомі усім учасникам спадкових відносин або ж виникли тільки після видачі свідоцтва про право на спадщину). Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину можливе як згідно з рішенням суду, так і за згодою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, натомість визнання свідоцтва недійсним допускається тільки за підставі рішення суду. У\~ЦК України\~не визначено підстав внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. До них, зокрема, можливо віднести: прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК України); прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, однак якому судом визначено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (частина третя\~статті 1272 ЦК України); виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину (частини третя та четверта\~статті 1268 ЦК України), але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати; виявлення спадкового майна, на яке не було раніше видане свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися, зокрема змінився розмір обов`язкової частки у спадщині (стаття 1241 ЦК України); зменшення розміру частки спадкоємця у спадщині за рішенням суду (наприклад, частина перша\~статті 1241 ЦК України). Виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати; виявлення спадкового майна, на яке не було раніше видане свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися, є підставою для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, а не визнання його недійсним (див. пункти 99 - 103 постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 504/3606/14-ц (провадження № 61-6658сво23)). Із досліджених матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся лише її чоловік [PERSON] , який відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно отриманих відомостей інших осіб, які б були зареєстровані за адресою проживання спадкодавця окрім її чоловіка [PERSON] , не було. Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними видані у спадковій справі щодо майна померлої [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , позивач по суті обґрунтовує такі вимоги, тим, що він, також є спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину після померлої [PERSON] . Отже вказана обставина, а саме виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати не є підставою для визнання недійсними виданих свідоцтв про право на спадщину, а є підставою для внесення до них відповідних змін. При цьому обставин для недійсності в момент видачі виданих на ім`я [PERSON] свідоцтв про право на спадщину, зокрема про відсутністю у [PERSON] права на спадкування, не існувало. Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування. За змістом ст. 392\~ЦК\~належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В обґрунтування таких вимог позивачем по суті зазначено, що він як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після померлої матері, проте не отримав свідоцтво про право на спадщину. Такі свідоцтва були видані його батькові без урахування належної йому частки у спадковому майні. За встановлених у справі обставин, суд зазначає, що належним способом захисту у даному випадку є звернення до суду позивача із позовом про внесення змін до відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, та відповідне рішення у такій справі і буде підставою для видачі позивачу нотаріусом нових свідоцтво про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed