Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Скопич М.С. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на початку 2019 року Позивач познайомився із [PERSON] , з якою вони підтримували стосунки. У грудні 2019 року вони з відповідачкою посварились і розійшлись. До лютого 2024 року вони з відповідачкою не спілкувались та не підтримували будь яких стосунків. У лютому 2024 року вони зустрілись в м. Київ, і знову почали зустрічатись. Як виявилось, [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом № 00043144386 від 16.01.2024 р. Позивач запитував відповідача, хто батько дитини, однак вона сказала, що позивач його не знає. 22 жовтня 2024 року вони з [PERSON] одружились, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 3 часом Позивач став помічати, що [PERSON] схожий на Позивача. Це саме підмітили і його батьки. Позивач поговорив з дружиною, і вона зізналась, що є ймовірність, що він є батьком [PERSON] . У липні 2025 року я наполіг пройти ДНК на встановлення біологічного батьківства. За результатом дослідження ДНК від 16.07.2025 р. № 2619, зробленого Медичним центром «Мати та дитина» встановлено, що Позивач у 4204788525 разів є більш імовірним біологічним батьком дитини - [PERSON] за випадкову особу чоловічої статі. Враховуючи апріорну ймовірність встановлення батьківства 50%, апостеріорна ймовірність батьківства в даному випадку становить 99,9999999%. Вказано, що його батьківство щодо дитини не виключається. Позивач вважає, себе біологічним батьком [PERSON] , а тому зазначення у відомостях про його батька іншу особу створює для нього перешкоди у реалізації його батьківських прав. Тому він змушений звернутися із даною заявою до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.08.2025 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач подав до суду письмову заяву у якій вимоги позовної заяви підтримав, просив ухвалити рішення у підготовчому засіданні у його відсутність, проти ухвалення рішення не заперечував. Відповідачка подала до суду письмову заяву у якій вимоги позовної заяви визнала, просила ухвалити рішення у підготовчому засіданні у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Представник Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у підготовче засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а/з № 830). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, реєстрація народження [PERSON] , була проведена відповідно до положень ст.135 СК України, батьком дитини вказано [PERSON] . Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 жовтня 2024 року, відповідачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а/з №1514). Як вбачається з Результату дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства №2619 від 16.07.2025 року встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Згідно з вимогами ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з вимогами ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст. 61 ЦПК України). Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно із вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини, що не заперечує відповідачка у справі, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення На підставі викладеного та

Outcome: approved