Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики №4745172 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (надалі договір позики) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позичальнику у власність грошові кошти в сумі 4000 грн. строком на 20 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Умови вищевказаного договору позики відповідач не виконував належним чином у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 14579 грн. 20 коп., з яких: 4000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 10579 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках, право вимоги щодо якої перейшло до позивача на підставі договору факторингу №01.02-64/23 від 27.10.2023 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс»). Крім цього, 04.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] укладено договір про\~надання фінансового\~кредиту №04802-05/2023\~(далі\~ кредитний\~договір),\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику грошові кошти в сумі 10500 грн. 00 коп. строком на 21 день шляхом їх перерахування на картку позичальника, зі сплатою базової процентної ставки 2,5% на день, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умови вищевказаного кредитного договору відповідач не виконував належним чином у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 49875 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 10500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 39375 грн. 00 коп., право вимоги щодо якої перейшло до позивача на підставі договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», та договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс»). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами в загальному розмірі 64454 грн. 20 коп., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та на правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.102-103). 19.08.2025 року представник позивача Паладич А.О. подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої зменшила позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с.114). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.91 зворот а.с.92). Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 05.09.2025 року представник відповідача Безсмертний С.М. подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову повністю та вирішити питання про розподіл судових витрат щодо стягнення з ТОВ «Свеа Фінанс» на користь [PERSON] витрат по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн. 00 коп. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками) факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача (факт укладення договору кредиту) та наявність заборгованості. Крім того зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору в електронному вигляді, так як позивач не надав суду докази отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення про здійснення входу останньою на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а також докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту та ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Проведений позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за договором позики не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору позики. За розрахунком відповідача загальний розмір відсотків становить: 1000 грн. 00 коп. (992 грн. 40 коп. за перший день користування кредитними коштами + 7 грн. 60 коп. за наступі 19 днів користування позикою = 1000 грн. 00 коп.) (а.с.121-131). Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики №4745172 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором f3igugLO38, за умовами п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.15-17). Згідно п.2 договору позики, сума позики 4000 грн. 00 коп.; строк позики 20 днів; дата повернення позики 24.05.2023 року; базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 24,81%; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) 2,50%; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%; орієнтовна загальна вартість позики становить 5000 грн. Пунктом 15 договору позики визначено, що у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена в п.2 договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена в п.2 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Відповідно до п.20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Додатком №1 до договору позики визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписану відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором f3igugLO38 (а.с.17). Крім цього, відповідачем 04.05.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти (а.с.18 зворот а.с.19). Свої зобов`язання за договором позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 19.05.2025 року №КД-000030912/ТНПП про переказ коштів 04.05.2023 року на суму 4000 грн. 00 коп., отримувач - ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с.33). 27.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладеного договір факторингу №01.02-64/23, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за договором позики №4745172 від 04.05.2023 року в сумі 14579 грн. 20 коп., з яких: 4000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 10579 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках, що підтверджується: договором факторингу (а.с.34-42); платіжною інструкцією №9361 від 31.10.2023 року (а.с.42 зворот); реєстром боржників та витягом з реєстру боржників (а.с.43-44). З розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики вбачається, що станом на 27.10.2023 року загальна сума заборгованості складає 14579 грн. 20 коп., з яких: 4000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом, 10579 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках (а.с.31-32). Крім цього, 04.05.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір про надання фінансового кредиту №04802-05/2023, за умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.4.1, 1.5, 1.6 якого товариство надає\~клієнту фінансовий\~кредит в\~розмірі 10500\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а клієнт\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом в\~порядку та\~на умовах,\~визначених цим\~Договором.\~Кредит надається\~строком на\~360\~днів.\~Дата надання\~кредиту 04.05.2023\~року.\~Дата погашення\~кредиту 27.04.2024\~року.\~Процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~2,50%\~в день\~та застосовується\~у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.2.1\~цього договору.\~Клієнт зобов`язується\~сплачувати проценти\~кожні 21\~днів.\~Детальні терміни\~(дати)\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів,\~визначені в\~таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит (далі\~ графік\~платежів),\~що є\~додатком №1\~до цього\~договору.\~Кредит надається\~клієнту в\~безготівковій формі\~у національній\~валюті на\~рахунок клієнта\~уключаючи використання\~реквізитів платіжної\~картки №4441-11хх-хххх-8235,\~протягом одного\~робочого дня\~з дня\~прийняття рішення\~про видачу\~кредиту, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.46-49). Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №04802-05/2023 визначено графік платежів, підписаний відповідачем електронним підписом (а.с.49 зворот а.с.50). Крім цього, відповідачем 04.05.2023 року електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти (а.с.50 зворот а.с.51). Виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» обов`язку щодо перерахування відповідачу кредитних коштів на платіжку картку у розмірі 10500 грн. 00 коп. підтверджується листом «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 року №2919_250318184157 (а.с.61). В подальшому на підставі договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» та договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», позивач набув права вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №04802-05/2023 в сумі 49875 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 10500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 39375 грн. 00 коп., що підтверджується копіями договорів факторингу, реєстром боржників до договору факторингу та витягами з реєстру боржників (а.с.61 зворот а.с.77). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №04802-05/2023, складеного ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 18.03.2025 року загальна сума заборгованості становить 49875 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 10500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 39375 грн. 00 коп. (а.с.57 зворот а.с.60). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 року змінено найменування товариства з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.81 зворот а.с.82). Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.20 ЦК України особа право на захист здійснює на свій розсуд. Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договори на умовах, викладених у них, відповідач як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Слід також зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18. Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Судом встановлено, що договори укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки. Умови договорів первісними кредитодавцями виконані, грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. Однак, відповідач не спростував того, що він уклав договори та отримав кошти за договорами, а лише послався на недоведеність таких фактів позивачем. Також, суд зауважує, що договір позики та кредитний договір містять особисті дані відповідача, зокрема його РНОКПП, адресу місця проживання, що відповідає тій інформації, яка зазначена у відзиві на позов. Таким чином, суд відхиляє заперечення стороною відповідача факту укладення договорів та отримання за ними коштів як спосіб ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, у ході передачі прав вимоги за договорами факторингу право вимоги за договорами перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс», що свідчить про факт отримання позивачем права грошової вимоги до відповідача. Що стосується відсотків за договором позики №4745172, які позивач просить стягнути з відповідача у загальній сумі 10579 грн. 20 коп. суд зазначає наступне. Припис частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. За умовами договору позики сторони визначили, що позика надається строком на 20 днів, тобто до 24.05.2023 року. Як слідує зі змісту розрахунку за договором позики (а.с.31-32), позивач просить стягнути з відповідача проценти від суми позики за період фактичного користування коштами з 04.05.2023 року по 27.10.2023 року, тобто поза межами погодженого сторонами договору строку надання позики. З огляду на викладене вище, правомірним є нарахування позивачем процентів за користування коштами на підставі ст.1048 ЦК України лише протягом погодженого сторонами строку надання позики упродовж 20 днів. Судом установлено, що за умовами договору позики №4745172, за користування позикою позичальник повинен сплатити товариству базову процентну ставку: 24,81% за перший день користування позикою; 2,50% з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Отже, у даному випадку з відповідача слід стягнути заборгованість за процентами за 20 днів в загальній сумі 2892 грн. 40 коп., виходячи з наступного розрахунку: 4000 грн. х 24,81% х 1 день = 992 грн. 40 коп.; 4000 грн. х 2,50% х 19 днів = 1900 грн. 00 коп. Суд не погоджується з наведеним стороною відповідача у відзиві на позов розрахунком заборгованості за відсотками виходячи із зниженої процентної ставки 0,01%, оскільки за умовами пункту 15 договору позики, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, визначена в п.2 договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена в п.2 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за договорами кредиту/позики, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 56767 грн. 40 коп., а саме: за договором позики №4745172 від 04.05.2023 року у розмірі 6892 грн. 40 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 2892 грн. 40 коп.; за договором про надання фінансового кредиту №04802-05/2023 від 04.05.2023 року у розмірі 49875 грн. 00 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 10500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 39375 грн. 00 коп. Щодо стягнення судових витрат. За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Свеа Фінанс» судовий збір в сумі 2131 грн. 71 коп. У відзиві на позов відповідачем заявлено про стягнення з позивача на його користь витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16. Стороною відповідача жодних доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу не надано, що є підставою для відмови у їх стягнення з позивача. Оскільки представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині витрат, згідно з якою він по суті відмовився від вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд з урахуванням принципу диспозитивності не вирішує питання розподілу таких витрат.

Outcome: partial