Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8794474, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 114564. За цим договором позики позикодавець перерахував позичальнику у власність грошові кошти в сумі 17000,00 грн., на погоджених умовах договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Відповідно до п. 2.2.2 договору позики сторони визначили, що строк позики 30 календарних днів, а відповідач зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти та комісію у розмірі: 0,01 % процентна ставка (фіксована)/день з другого дня користування; 13,21 % комісія від суми позики; 5,00 % проценти за понадстрокове користування (за день); 5,00 % пеню %/день; 0,45 % денна процентна ставка/день, %. За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2 Договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує що, перед укладенням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикой конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбачену Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних» (п. 5.1 договору позики). Як вказує позивач, [PERSON] порушила умови договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 12.05.2025 сума заборгованості відповідача за договором становить 27795 грн. Отже, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" суму заборгованості в розмірі 27795,00 гривень, суму сплаченого судового збору в розімірі 3028,00 гривень, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 гривень. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не направив свого представника (а.с. 83). Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви представник ТОВ "1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів" Стеценко М. просив у випадку неявки позивача або його представника в судове засідання розглядати справу без участі позивача та його представників, проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечує. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками, судова повістка надсилалися відповідачу [PERSON] на адресу зареєстрованого місця проживання. Дані документи відповідачка отримала, про що свідчать матеріали справи (а.с. 85). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подала відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Як визначено ч. 1 ст. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, не подала відзив, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність усіх умов для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 561/77/19). Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи між ТОВ "1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів"\~та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8794474 від 23.11.2024 (далі договір) (а.с.16-30). Згідно з п. 2.1 даного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобвязується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.4 п.2.2 договору параметри та умови кредиту: сума кредиту: 17 000,00 гривень, строк кредитування /строк договору: 30 днів; процентна ставка/день: 0,01 % (фіксована); комісія за надання кредиту: 13,21 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає: 2245,70 грн.). Згідно з п. 4.1, п. 4.4 договору після реєстрації на сайті (та/або мобільному додатку) в ІКС (інформаційно-комунікаційна система) та створення особистого кабінету, позичальник подає заявку на отримання кредиту шляхом вибору на сайті бажаних умов надання кредиту: суми та строку кредиту. Позичальник ідентифікованай та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8794474 від 23.11.2024 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 114564. На підтвердження ідентифікації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі, позивач надав довідку про укладення договору (ідентифікацію), згідно з якою, клієнт [PERSON] , з якою укладений договір № 8794474 від 23.11.2024 ідентифікована Товариством. Одноразовий ідентифікатор 114564. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 23.11.2024 о 17:20 год. (а.с.42). Як передбачено п. 5.1 договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбачену Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних» (п. 5.1 договору позики). Крім того, електронним підписом одноразовим ідентифікатором 114564 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додаток № 1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8794474 від 23.11.2024 (а.с. 31-32). Також, до позовної заяви позивач надав копію правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (а.с. 33-39), копію паспорта споживчого кредиту до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту), який було підписано відповідачем (а.с. 40-41). Враховуючи вищезазначене суд вбачає, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано заявку на отримання кредиту, яку було заповнено та подано відповідачем. Стосовно наданої позивачем довідки про укладення договору (ідентифікації) (а.с. 42), виданою ТОВ "1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів", суд зазначає, що дана довідка є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити викладену в ній інформацію. Натомість, доказу про ідентифікацію позичальника за допомогою Системи BankID НБУ, як це передбачено п. 4.4. кредитного договору, позивач не надав. Позивачем на підтвердження перерахунку коштів відповідачу приєднано до позовної заяви довідку ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» за вих. № КД-000028672/ТНПП від 14.05.2025 р. в якій зазначено про завершення наступної платіжної операції: дата 23.11.2024 року; номер платежу b509af8c-8c6b-4600-9ef6-916013faac77$ cevf 17000,00 грн.; отримувач Омелян Василина ЕПЗ номер [NUMBER] , відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (а.с. 44). Разом з тим, до позову не додано зазначений договір, який би підтверджував повноваження та умови ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" здійснення фінансових операцій на замовлення платника - ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", а також з цієї довідки не вбачається, що перерахування коштів, відбулися саме на виконання договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8794474 від 23.11.2024. Вищезазначена довідка не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів за даним кредитним договором саме на рахунок відповідача. Також судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8794474 від 23.11.2024 [PERSON] перед ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", за яким станом на 12.05.2025: загальний розмір заборгованості складає: 27795,00 грн., з яких: 17000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 49,30 грн. заборгованість за процентами; 8500 грн. заборгованість за понадстрокове користування; 2245,70 грн. заборгованість за комісією (а.с. 46-47). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором № 8794474 від 23.11.2024 виконало, ідентифікувавши клієнта у спосіб, визначений п. 4.4 Договору та надавши відповідачу кредит у розмірі та у спосіб, визначений зазначеним договором, таким чином суду не надано підтвердження, що Договір був укладений саме з [PERSON] . Також, відсутні документи, передбачениі Законом України «Про платіжні послуги», іншими законами та нормативно-правовими актами Національного банку України, якими можна було б підтвердити передачу коштів від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до [PERSON] 23.11.2024. Лист за підписом директора ТОВ «Фінансова компанія "Фінекспрес" не підтверджує перерахування кредитором кредитних коштів відповідачу, а також надходження коштів на картковий рахунок, що належить відповідачу від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В ухвалі про відкриття провадження у справі, серед іншого, було роз`яснено позивачу та відповідачу порядок та строки подачі доказів. Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Позивачем не долучено жодних доказів надання позивачем та отримання саме відповідачем кредитних коштів за договором про надання коштів у кредит № 8794474, а саме: відсутня ідентифікація відповідача як особи, яка уклала кредитний договір, неможливо підтвердити волевиявлення відповідача на надання згоди на укладення вказаного вище договору, адже суду не було надано для дослідження Заявки-Анкети, яку клієнт мав би заповнити для отримання кредиту, а також доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення кредитного договору, належні первинні розрахункові документи, що позбавляє можливості перевірити факт звернення відповідача за отриманням кредитних коштів, а також факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 3028,00 гривень (а.с. 15). Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7100,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу\~приписів ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищевикладене, суд з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed