Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

01 червня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно у порядку регресу кошти в сумі 80400 грн. Обґрунтовано позов тим, що 01 грудня 2022 року приблизно о 18 год. 15 хв. мотоцикл марки «MUSSTANG», модель «МТ 125-8», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням неповнолітнього [PERSON] , рухався зі сторони проспекту Левка Лук`яненка по вулиці Доценка в напрямку вулиці Космонавтів у місті Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку, неповнолітній [PERSON] , не перевіривши і не забезпечивши технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, рухаючись у темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла, не правильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , що перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток мозкового та лицевого черепу, забоєм головного мозку, забійними ранами, саднами та гематомами голови, перелому основи остистого відростка шостого шийного хребця, лінійного перелому лобкової кістки зліва без зміщення уламків, саден обох кистей, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. На момент вчинення вказаного суспільно-небезпечного діяння [PERSON] було 15 років, у зв`язку з чим судом до нього було застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Позивач здійснив виплату потерпілому в ДТП страхового відшкодування у сумі 80400 грн., у зв`язку з чим відповідно до норм законодавства має право зворотної вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Власник мотоцикла марки «MUSSTANG», модель «МТ 125-8», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] без достатніх правових підстав передав його в управління неповнолітній особі - [PERSON] , що спричинило тяжкі наслідки та заподіяння шкоди потерпілому, у зв`язку з чим відповідачі повинні нести солідарну відповідальність, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі відзив на позов не подали. У судове засідання представник позивача не з`явився, з використанням системи «Електронний суд» подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалися завчасно та належним чином. Судові повістки відповідачам надсилалися за адресою їх місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке. 01 грудня 2022 року приблизно о 18 год. 15 хв. мотоцикл марки «MUSSTANG», модель «МТ 125-8», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням неповнолітнього [PERSON] , рухався зі сторони проспекту Левка Лук`яненка по вулиці Доценка в напрямку вулиці Космонавтів у місті Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку, неповнолітній [PERSON] , перебуваючи поблизу будинку [ADDRESS] , перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, як наслідок, рухався у темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла, не правильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно не реагуючи на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , що перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху транспортного засобу, яким керував неповнолітній [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток мозкового та лицевого черепу, забоєм головного мозку, забійними ранами, саднами та гематомами голови, перелому основи остистого відростка шостого шийного хребця, лінійного перелому лобкової кістки зліва без зміщення уламків, саден обох кистей, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. На момент вчинення даного суспільно-небезпечного діяння [PERSON] виповнилося повних 15 років. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2023 року застосовано до [PERSON] , [INFO] , який до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження (а.с. 11). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла марки «MUSSTANG», модель «МТ 125-8», реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , не була застрахована у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з копією виписки № 16986 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] він перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради у період з 01 грудня 2022 року до 13 грудня 2022 року(а.с. 22-23). 05 травня 2024 року [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням (дифузна травма головного мозку) (18, 19, 20-21). 27 вересня 2024 року [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 8). 03 грудня 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України видало наказ № 3.1/24127 «Про виплату [PERSON] » 80400 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 25), які були виплачені останньому 03 грудня 2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 943726 від 03 грудня 2024 року (а.с. 26). Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частинами третьою, четвертою статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому, згідно із частиною третьою статті 33 Цивільного кодексу України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. Нормами статті 1179 Цивільного кодексу України встановлено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов`язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинний на час виникнення спірних відносин, регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних і був спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з пунктом 21.1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, було передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті (при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат)) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Абзацом 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, було передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо було встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року в справі № 200/13392/13-ц. За таких обставин, враховуючи положення законодавства та те, що на момент розгляду справи відповідач [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, досяг повноліття, обставин, які б свідчили про наявність підстав для покладення на відповідачів солідарної відповідальності позивачем не доведено і судом не встановлено, а тому суд вважає, що сплачені позивачем потерпілій особі кошти підлягають стягненню саме із [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial