Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

20 червня 2025 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 116644.58 грн., що утворилась за період з 01.04.2017 по 30.09.2023, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у розмірі 470,40 грн, за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 у розмірі 1018.76 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у розмірі 272.64 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у розмірі 3247.80 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у розмірі 1056.15 грн., три відсотки річних в сумі 9.11 грн., інфляційні втрати в сумі 23.38 грн., а також судовий збір в сумі 3028.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] яким надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідачів виникла заборгованість в сумі 122710.33 грн., що утворилась станом на 01 червня 2025 року. Ухвалою від 27 червня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року у задоволенні заперечень представника відповідачів адвоката Туєва О.А.\~про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Ухвалою суду від 09 жовтня 20025 року у задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Туєва О.А.\~про визнання неналежним відповідачем відмовлено. 01 вересня 2025 року представником відповідачів подано відзив на позов в якому зазначив, що позивач не обґрунтував свої вимоги та не надав документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Таке твердження ґрунтується на тому, що за вказаною адресою 31 січня 2011р. був встановлений лічильник теплової енергії ULTRAHEARD 2WR6 № 65958278, який був зареєстрований у КП «Харківські теплові мережі». Згідно з показниками вищевказаного лічильника Відповідач надавала відомості у особистому електронному кабінеті КП «Харківські теплові мережі» та сплачувала за використання теплопостачання згідно рахунків включно по 2015р., коли припинила використовувати послуги з централізованого теплопостачання та почала користуватися індивідуальним опаленням. За вказаною адресою, також, офіційно встановлено обладнання індивідуального опалення, яке надає можливість не користуватися послугами централізованого теплопостачання КП «Харківські теплові мережі». Також, зазначив, що Відповідач не мешкала постійно за адресою: [ADDRESS] , оскільки була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , у в зв?язку з чим не мала можливості регулярно знімати показники лічильника та передавати у КП «Харківські теплові мережі». Але, коли виникала така можливість, Відповідач надавала у електронному вигляді у особистому кабінеті показники лічильника теплової енергії. Однак Позивач не приймав до уваги ці показники електронного лічильника та не робив перерахунок. Більш того, КП «Харківські теплові мережі» неодноразово проводили повірку вищевказаного електронного лічильника теплової енергії і фіксували показники, але, незважаючи на це проводили розрахунок згідно « з середніми показниками користувачів опалювання, у помешканнях яких не встановлені електронні лічильники теплової енергії». Представник позивач в судове засідання не з?явилась, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачів в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, в частині наявності заборгованості за обслуговування, заперечував проти наявності заборгованості за отримані послуги з теплопостачання та гарячої води. Крім того, зазначив, що відповідачка [PERSON] є неналежним відповідачем, так як зареєстрована в квартирі 22.05.2015, але проте фактично продовжувала проживати за адресою: [ADDRESS] . З 02.04.2018р. по теперішній час працевлаштована та постійно проживає у м.Києві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова №630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 р. № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За положенням ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005р.№ 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Враховуючи викладене, споживач зобов`язаний оплатити отримані ними житлово -комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово -комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Діючим законодавством України не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги. При вирішення даної справи, суд враховує правові позиції Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 року справа № 6-2951цс15, Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року справа № 334/2789/15-ц. Таким чином, відповідачі є споживачами житлово - комунальних послуг, які надає КП «Харківські теплові мережі». На підтвердження факту, що [PERSON] не отримувала послуги, які надавало КП «ХТМ» за адресою: [ADDRESS] , представник відповідача надав суду трудової книжки [PERSON] , пояснивши, що остання з 2018 року проживає в місті Києві. У відповідності до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідач [PERSON] за умови не проживання у квартирі та не користування послугами, які надає КП «Харківські теплові мережі», зобов`язана була проінформувати про це позивача як виконавця комунальних послуг. Однак доказів, що вона виконала такий обов`язок суду не надано, а тому позивачем законно нараховувалися кошти за послуги з теплопостачання в тому числі і на [PERSON] . При цьому суд не враховує аргумент представника відповідача, що непроживання відповідача за адресою реєстрації, за якою стягується заборгованість за теплопостачання, звільняє його від обов`язку сплачувати за дані комунальні послуги, що безпосередньо спростовується положеннями п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Ця норма закону позбавляє права споживача на неоплату вартості комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні. Отже, оплата послуг з постачання теплової енергії покладається на всіх споживачів незалежно від фактичного користування житлом. На підставі викладеного, заперечення проти позову відповідача [PERSON] з підстав не проживання за адресою надання комунальних послуг та відповідно неможливістю отримання цих послуг є безпідставними та необґрунтованими. Також заперечуючи проти позову представник відповідачів у відзиві зазначив, що у квартирі [ADDRESS] встановлені прилад теплової енергії, однак нарахування здійснювались за загальними нормами споживання. Згідно п.4 статті 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб, електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". У разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договору про надання комунальних послуг з колективним споживачем або прийняття рішення співвласниками про порядок обслуговування та заміну вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до законодавства періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок співвласників багатоквартирного будинку. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Індивідуальний прилад обліку, встановлений у квартирі [ADDRESS] взятий на облік з 19.01.2011, який згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювання техніки ДП «Укрметртестстандарт» №24-1-2/307 від 19.01.2011 пройшов держповірку, яка дійсна до січня 2015 року, та згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки ННЦ «Інститут метрології» №2-631/10 пройшов держпровірку 13.10.2021, яка дійсна до 13.10.2025. Доказів проведення дежповідки у період з січня 2015 року по 13 жовтня 2021 року суду не надано. Нарахування за теплопостачання виконувалося згідно з нормою споживання теплової енергії -1 м2, що відображено в щомісячних рахунках на сплату послуг. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998р. № 113/98-ВР, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, державний метрологічний контроль і нагляд стосовно засобів вимірювальної техніки та методик виконання вимірювань поширюється на вимірювання, результати яких використовуються під час, зокрема, торговельно-комерційних операцій і розрахунків між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем), у тому числі у сферах побутових і комунальних послуг, телекомунікаційних послуг і послуг поштового зв`язку. Отже, результати вимірювань засобів вимірювальної техніки у сфері поширення державного метрологічного нагляду можна використовувати протягом дії його свідоцтва про повірку або відбитка повірочного тавра та є неприпустимим (незаконним) використання результатів вимірювань за спожиту воду з використанням неповірених засобів вимірювальної техніки, що відображено в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 р. Якщо строк державної перевірки засобу вимірювальної техніки (лічильника) закінчився, такий прилад, як розрахунковий, застосовуватися не може і подальше нарахування абоненту оплати за послуги постачання теплової енергії за показаннями простроченого лічильника, у якого закінчився міжповірковий інтервал суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та пп. 5.4.1., 5.4.2. ДСТУ 2708:2006 «Повірка засобів обліку вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення». У відповідності з ч.3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», встановлюється Кабінетом Міністрів України «Порядок подання фізичними особами що не є суб`єктами підприємницької діяльності - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими користується для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою». Розрахунки нормативних витрат на вищевказані роботи проводяться відповідно до «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 12.07.2005р. № 560. Відносини між споживачем і виконавцем послуг регулюються Правилами. Відповідно до вказаних нормативів, затрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води до тарифів на послуги теплопостачання, які виконує КП «Харківські теплові мережі» не закладено. Оскільки відповідачами не були виконані заходи щодо проведення повірки індивідуального прибору обліку теплової енергії, встановленого у їх квартирі, внаслідок чого, КП «Харківські теплові мережі» нарахування за теплову енергію проводили за нормативами з січня 2015 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води, та за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 утворилась заборгованість у розмірі 122710.33 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунками заборгованості. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 01.04.2017 року по 30.09.2023 року. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України КП «Харківські теплові мережі» нараховані 3% річних від простроченої суми в розмірі 9.11 грн. та індекс інфляції за час прострочення, що складає 23.38 грн. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то у них виник обов`язок сплатити ці послуги. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконували, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за теплопостачання в сумі 116644.58 грн., що утворилась за період з 01.04.2017 по 30.09.2023, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у розмірі 470,40 грн, за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 у розмірі 1018.76 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 у розмірі 272.64 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у розмірі 3247.80 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у розмірі 1056.15 грн., три відсотки річних в сумі 9.11 грн., інфляційні втрати в сумі 23.38 грн., а разом у сумі 122710.33 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Отже, з відповідачів на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028.00 грн. Крім того, частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати\~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач просив суд стягнути з відповідачів витрати за отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89.62 грн., які не підлягають стягненню оскільки позивачем документально не доведено понесення даних витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved