Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Березанського міського суду Київської області на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2025 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.01.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 5540437, згідно з умовами якого відповідач отримав 5\~000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів до кредитного договору № 5540437 від 17.01.2024 року повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. \~ \~ \~ \~ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». \~ \~ \~ \~Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит № 5540437 позичальника від 17.01.2024 року, що заповнена відповідачем. \~ \~ \~ \~28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28.05.2025 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5540437 від 17.01.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 106-МЛ від 28.05.2024 року сума заборгованості відповідача становить 17\~125, 00 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11\~625, 00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 500, 00 грн. прострочена заборгованість за комісією. \~ \~ \~ \~Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23608052/2350 від 06.03.2025 року. \~ \~ \~ \~Відтак, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5540437 від 17.01.2024 року в сумі 17\~125, 00 грн. та судові витрати в сумі 2\~422, 40 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача\~ товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 25.09.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованою адресою проживання. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечує, а належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, не повідомила причини своєї неявки та не подала відзиву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані на підтвердження вказаних обставин, встановив наступне. 17.01.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 5540437, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5\~000, 00 грн. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 17.01.2024 року (а.с. 11-22). В матеріалах справи мітиться також графік платежів до кредитного договору (а.с. 23) та заявка відповідачки [PERSON] на отримання кредиту № 5540437 від 17.01.2024 року (а.с. 24). Відповідно до платіжного доручення № 120479274 від 17.01.2024 року [PERSON] здійснено переказ коштів в сумі 5 000, 00 грн. на її платіжну картку, призначення платежу: кошти згідно договору № 5540437 (а.с. 29). До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за договором № 5540437 від 17.01.2024 року за період з 17.01.2024 року по 01.05.2024 року, що вміщує записи про здійснені операції за певний період часу та є підтвердженням виконаних операцій (а.с. 30-32). 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28.05.2025 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5540437 від 17.01.2024 року (а.с. 76 на звороті а.с. 82). До матеріалів справи долучено акти приймання-передавання реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28.05.2025 року (а.с. 82 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28.05.2025 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 17\~125, 00 грн. (а.с. 48). Окрім того, позивачем було надіслано відповідачці [PERSON] письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23608052/2350 від 06.03.2025 року, з вимогою виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», однак заборгованість відповідачкою погашена не була (а.с.49). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 5540437 від 17.01.2024 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором не погашена та складає 17\~125, 00 грн. (а.с. 33). Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3\~ -\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6\~ ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). При цьому, порушенням зобов`язання в розумінні статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитом є грошові кошти, надані банком або іншою фінансовою установою позичальнику у відповідному розмірі, зобов`язання з повернення яких на умовах та в строки, встановлені договором, покладається на позичальника. У випадку порушення позичальником строків виконання таких зобов`язань вони стають простроченими. Окрім того, як встановлено в пункті 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, що у випадку, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, за правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідачка скористалась наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 17\~125, 00 грн. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом враховано, що частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства визнано справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З урахуванням вказаного, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] скористалась наданим банком кредитом проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Відтак, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved