Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (далі - Відповідач) заборгованість за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що 12.06.2023 Відповідач звернулася до Позивача з метою отримання банківських послуг та того ж дня сторони уклали угоду про надання споживчого кредиту № 500775096 на суму 434 038,60 грн строком на 120 місяців. Відповідач свої зобов`язання за договором виконав, тоді як Відповідач ухиляється від їх виконання. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту, яка становить 462 929 грн, а також судові витрати. Розгляд справи просить провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 19.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.04.2025, сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Представником Відповідача адвокатом Пономаренко О.В. 29.04.2025 подано відзив на позовну заяву, у якому представник зазначає, що наявна в матеріалах справи Оферта від імені Відповідача на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 12.06.2023 не містить підпису [PERSON] . Електронний підпис Відповідача та номер його ідентифікатору як в оферті, так і в графіку платежів (Додаток №1), що є невід`ємне частиною угоди, а також у паспорті споживчого кредиту відсутній. Представник Відповідача вказує, що за змістом частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписанта електронного документа, а його відсутність свідчить про відсутність волевиявлення Відповідача на дійсне укладення кредитного договору. Крім того, представник Відповідача зазначає, що довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію Відповідача не містить ні дати, часу, способу такої ідентифікації, ні дати її складення, інформації про представника банку, який підтвердив ідентифікацію, а також печатки банка. У матеріалах справи відсутня копія паспорту [PERSON] , інші документів, що посвідчують особу, за якими банком було ідентифіковано Відповідача. Як зазначено у відзиві, у наданому Позивачем меморіальному ордері № 1797529025 від 12 червня 2023 року, містяться відомості про перерахування [PERSON] з рахунку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 434038,60 грн на рахунок № [NUMBER] , отримувачем яких також зазначена Відповідач. Долучений до матеріалів меморіальний ордер не містить підписів відповідальних осіб та штампу банку. У наданих банком до позовної заяви оферті та акцепті на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 12.06.2023 зазначено, що кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500731828 від 22.11.2022 (спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] ). З матеріалів справи не вбачається, що кредитні кошти за офертою та акцептом від 12.06.2023 надійшли на визначений у них рахунок саме від банку, як і те, що сторони погодили інші рахунки для перерахування кредитних коштів за договором. Надана Позивачем виписка по особовому рахунку Відповідача не свідчить про перерахунок коштів саме банком на користь [PERSON] , доказів на підтвердження, що заборгованість у визначеному Позивачем розмірі є актуальною на час звернення до суду, або на час розгляду справи судом, в матеріалах справи відсутні. На адвокатський запит банк надав інформацію, що рахунок, відкритий за угодою від 24.11.2022, був закритий 24.11.2024. У задоволенні позовних Вимог представник Відповідача просить суд відмовити повністю. Цього ж дня, 29.04.2025 представник Відповідача за первісним позовом подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій зазначила наступне. Положеннями ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили. Статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документ), в якому втілюється правочин, проте договір Відповідач не підписував. Також представник Позивача за зустрічним позовом стверджує, що оригінал кредитної угоди, в порушення вимог ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», Позивач особисто не отримувала. Наявна в матеріалах справи Оферта від імені Позивача на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 12.06.2023 не містить підпису [PERSON] . Електронний підпис Позивача та номер його ідентифікатору як в оферті, так і в графіку платежів, а також у паспорті споживчого кредиту відсутній. Довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію Позивача не містить ні дати, часу, способу такої ідентифікації, а ні дати її складення, інформації про представника банку, який підтвердив ідентифікацію, а також печатки банка. Отже, Позивач особисто не укладала кредитний договір, не мала наміру його укладення, не підписувала електронним чи іншим підписом, кошти від Відповідача не отримувала та, відповідно, особисто не знімала з картки чи рахунку, на які вони нібито були переведені АТ «Сенс Банк». Тобто, було порушено вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля Позивача на його укладення. Крім того, згідно поданих документів вбачається, що кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500731828 від 22.11.2022. Представником Позивача було зроблено запит до АТ «Сенс Банк» з метою отримання копії кредитних договорів на ім`я [PERSON] та стану розрахунків по ним. Згідно відповіді на запит, 22.02.2022 укладено угоду про надання кредиту №501437187 (рахунок закритий 24.11.2022). З відповіді на запит, вбачається, що підстав брати кредит для погашення боргу за угодою від 22.11.2022 року не було підстав, оскільки рахунок по цьому договору закритий ще у 2022 році. Більш того, угода від 22.11.2022 року також не містить доказів волевиявлення [PERSON] на її укладення, оскільки ані оферта, ані паспорт споживчого кредиту не містять її підпису та даних про ідентифікацію. Фактично всі кредитні договори були направлені на начебто погашення минулих кредитів, однак жодна угода, окрім оферти від 22.02.2022, не містять підписів [PERSON] , а значить і її волевиявлення на їх укладення. Представник Позивача також вказує, що статтею 19 Закону «Про захист прав споживачів» забороняється підприємницька практика, яка в тому числі: включає будь-яку діяльність (бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору (частина 2). Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (частина 6 статті). Враховуючи той факт, що начебто укладена угода про надання кредиту 12.06.2023 була направлена на погашення боргів по не укладеній угоді 22.11.2022 (рахунок по якій закритий згідно даних у 2022 році), представник Позивача вважає, що АТ «Сенс Банк» очевидно вводить в оману і споживача і суд. АТ «Сенс Банк» 18.07.2025 подало додаткові пояснення у справі, у яких навело обгрунтування позовних вимог, аналогічні зазначеним у позовній заяві. Крім того вказало, що відповідно до Довідки про ідентифікацію [PERSON] , ІПН [NUMBER] , підписала договір № 500775096 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону - [NUMBER] . Зі змісту Кредитного договору № 500775096 від 12 червня 2023 року вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Враховуючи зміст кредитного договору та довідки про ідентифікацію, вбачається, що кредитний договір був підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «1453», надісланим на номер телефону [NUMBER] . Без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, такий договір не був би укладений. Договір містить паспортні дані, податковий номер, номер засобів зв`язку, поштову та електронну адресу [PERSON] . Відповідач не заперечує, що являється клієнтом банку, а навпаки у відзиві на позовну заяву підтверджуються дані обставини. Таким чином, договір був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Доводи сторони Відповідача про відсутність доказів надіслання повідомлення відповідачу та отримання цього повідомлення, підпису Відповідача не мають прийматися судом, на думку представника Позивача, оскільки вони зводяться до концепції негативного доказу. Зазначаючи про відсутність доказів отримання Відповідачем повідомлення з одноразовим ідентифікатором, представник Відповідача не надав жодного доказу на спростування обставин, зазначених у довідці про ідентифікацію, зокрема відомостей від оператора телекомунікаційного зв`язку, абонентом якого є [PERSON] та на номер якої [NUMBER] було надіслано 12 червня 2023 року відповідне текстове повідомлення. Хоча одноразовий ідентифікатор не нанесено на текст підписаних Відповідачем оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500775096 від 12.06.2023 року, Паспорт споживчого кредиту, Додаток № 1 до Угоди про надання споживчого кредиту № 500775096 від 12.06.2023, Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, твердження представника Відповідача, що лише наявність електронного підпису підтверджує волю сторони, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, а також доводи, що надана оферта не містить доказів волевиявлення [PERSON] на дійсне укладення кредитного договору, ґрунтуються на припущеннях та є неприйнятними з огляду на чинне законодавство, оскільки Закон України «Про електронні довірчі послуги» та Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» не визначають такої вимоги до змісту електронного договору, а лише вказають на те, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, для укладення електронного договору законом передбачено виключно обов`язок надіслати іншій стороні відповідний одноразовий ідентифікатор, та не передбачено обов`язку зазначати такий ідентифікатор у договорі. Меморіальним ордером № 1797529025 від 12.06.2023 підтверджується виконання банком зобов`язань щодо надання кредиту шляхом безпосереднього зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, кредитні кошти були надані позичальнику у спосіб, визначений договором, а саме - шляхом погашення попередньої кредитної заборгованості. Зарахування грошових коштів 12 червня 2023 року на банківський рахунок № [NUMBER] підтверджується також Випискою по особовим рахункам (ф.281) з 12.06.2023 по 03.07.2024, сформованою 03.07.2024, які містить відомості про рух коштів по банківських рахунках Відповідача, записи про операції, здійснені протягом операційного дня, що свідчать про надання кредитних коштів Відповідачу шляхом погашення попередньої заборгованості за кредитним договором № 500731828 від 2022-11-22 року відповідно до умов нового кредитного договору № 500775096, а також здійснення часткового погашення суми заборгованості, а тому є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт надання кредиту та наявність заборгованості за кредитним договором № 500775096. Також представник АТ «Сенс Банк» звертає увагу, що новий кредитний договір № 500775096 було укладено з метою рефінансування попередньої заборгованості за кредитним договором № 500731828, що є звичайною банківською практикою та не впливає на дійсність укладеного договору. Крім того, представник АТ «Сенс Банк» наголошує на тому, що Відповідач за первісним позовом, будучи клієнтом банку з 2021 року за 5 кредитними договорами та суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), була належним чином ідентифікована неодноразово протягом тривалого періоду співпраці з банком. Номер телефону [NUMBER] , на який було надіслано SMS з одноразовим ідентифікатором, підтверджено Єдиним державним реєстром ФОП як належний Відповідачу. Щодо дати закриття рахунку [NUMBER] (відкритого на підставі Кредитного договору № 500731828 від 22.11.2022) представник АТ «Сенс Банк» стверджує, що рахунок закрито 13.06.2023 (а не 24.11.2022), тобто на наступний день після укладення договору № 500775096 від 12.06.2023, що спростовує твердження Відповідача про неможливість перерахування коштів та недоцільність укладання Відповідачем оспорюваного договору. У відповіді на адвокатський запит представнику [PERSON] була допущена технічна помилка у даті закриття рахунку. Поведінка Відповідача за первісним позовом, зокрема враховуючи наявність платежу у розмірі 1 889,12 грн за оспорюваним кредитним договором 12 липня 2023 року у строк, визначений графіком платежів, однозначно свідчить про її обізнаність щодо існування та умов договору, що спростовує твердження щодо його недійсності та суперечить принципу добросовісності. Доводи Відповідача про відсутність підпису у документах та відсутність волевиявлення на укладення договору є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законодавстві. Представник первісного Позивача вважає, що зустрічний позов первісного Відповідача, враховуючи вищезазначені обставини, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та являється спробою уникнути виконання зобов`язань Відповідачем. Заборгованість Відповідача за кредитним договором № 500775096 у розмірі 462 929,63 грн станом на 03.07.2024 року є простроченою та підлягає стягненню у примусовому порядку. У додаткових поясненнях від 22.07.2025 представник [PERSON] навела обґрунтування аналогічні зазначеним у відзиві. Крім того вказала, що з виписки по картці [PERSON] не вбачається і в подальшому переказ коштів на рахунок [NUMBER] , який призначений начебто для погашення боргу по кредиту від 22.11.2022 року. З виписки також видно, що [PERSON] не користувалася коштами, які начебто були надані в якості кредиту, вони не знімалися, не перераховувались на інші рахунки, тощо. Крім того, в наданих банком до позовної заяви оферті та акцепті на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 12.06. 2023 року зазначено, що кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500731828 від 22.11.2022 року (спосіб видачі переказ коштів на рахунок N [NUMBER] ). З матеріалів справи не вбачається, що кредитні кошти за офертою та акцептом від 12.06.2023 року надійшли на визначений в них рахунок саме від банку, як і те, що сторони погодили інші рахунки для перерахування кредитних коштів за договором, Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалося за клопотаннями сторін. 18 липня 2025 року судом закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 02.09.2025. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її участі, позовні вимоги підтримує. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500775096 (а.с. 7-9), 12 червня 2023 року [PERSON] звернулася до АТ «Сенс Банк», в якій запропонувала укласти Угоду про надання споживчого кредиту на наступних умовах: Тип кредиту - «Кредит готівкою»; Сума кредиту - 434 038,60 грн; Процентна ставка - 4,99 % річних; Тип ставки - фіксована, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; Строк кредиту - 120 місяців. Опис послуги: надання споживчого кредиту - грошових коштів, що надаються Банком позичальнику на споживчі цілі на строк та під процент визначений Угодою про надання споживчого кредиту, що укладається між Банком та Позичальником на підставі Договору та відповідно до його вимог. Згідно з п. 1. Оферти Дата повернення Кредиту - 12.06.2033 року. Для повернення заборгованості за Угодою позичальник пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку (далі - Рахунок), ЄДРПОУ 23494714. Пунктом 3 Оферти передбачено, що Кредит надається Позичальнику для: повернення заборгованості за кредитним договором 500731828 від 2022-11-22 року. Розмір - 434 038,60 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «СЕНС БАНК», ЄДРПОУ 23494714. Також згідно з Додатком №1 до цієї Угоди, що є невід`ємною частиною Угоди (а.с. 11 зорот-13 зворот), визначено детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Відповідно до наявного у матеріалах справи Акцепту пропозиції на укладання Угоди про надання споживчого кредиту № 500775096, 12 червня 2023 року АТ «Сенс Банк» прийняло пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту на аналогічних умовах кредитування (а.с. 9 зворот-11). Крім того, аналогічні умовами кредитування визначено в Паспорті споживчого кредиту від 12 червня 2023 року (а.с. 7). У Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 500775096 від 12.06.2023 року міститься Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, відповідно до якого позичальник зобов`язана до 12 числа кожного місяця вносити платежі у розмірі: з 1 по 12 міс. - 5 035,58 грн; з 13 по 24 міс. - 8 941,93 грн; з 25 по 120-й міс. - 11 112,12 грн, загальна кількість платежів 120. Відповідно до Довідки про ідентифікацію вих. № 2850616, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , підписала договір № 500775096 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, дата відправки позичальнику - 12.06.2023; Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - 380630763793 (а.с. 14 зворот). Згідно з Меморіальним ордером № 1797529025 від 12.06.2023 для погашення існуючої заборгованості 12 червня 2023 кредитні кошти у розмірі 434 038,60 грн були перераховані на банківський рахунок № [NUMBER] (а.с. 15). Зарахування грошових коштів 12 червня 2023 року на банківський рахунок № [NUMBER] підтверджується також Випискою по особовим рахункам (ф.281) з 12.06.2023 по 03.07.2024, сформованою 03.07.2024 (а.с. 16-25). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного Позивачем, станом на 03 липня 2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 500775096 від 12.06.2023, з урахуванням здійсненого погашення боргу на суму 1 889,12 грн, складає 462 929,63 грн, з яких: 432 149,48 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 822,76 грн - заборгованість за процентами, 7 957,39 грн - заборгованість по комісії (а.с. 6 зворот). 12 лютого 2025 року Позивач направив Відповідачу вимогу № 2850505) про погашення заборгованості у розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а сам6 183 472,34 грн (а.с. 22 зворот). Представником Позивача було зроблено адвокатський запит до АТ «Сенс Банк» з метою отримання копії кредитних договорів на ім`я [PERSON] та стану розрахунків по ним (а.с. 59). Згідно відповіді на запит від 24.04.2025 № 19988-33.4-б/б, у період з 2021 по 2024 року між банком та [PERSON] було укладено п`ять кредитних договорів (а.с. 60). Згідно відповіді на запит, 20.08.2021 було укладено угоду про надання кредиту №501375578 (рахунок закритий 24.11.2022); 22.02.2022 - укладено угоду про надання кредиту №501437187 (рахунок закритий 24.11.2022), 22.11.2022 укладено угоду про надання кредиту №500731828 (рахунок закритий 24.11.2022); 12.06.2023 укладено угоду про надання кредиту №500775096 (рахунок діючий); 26.04.2024 укладено угоду про надання кредиту №507016157 (рахунок діючий). Указане підтверджується копіями кредитних договорів з додатками (а.с. 61-112). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Первісному Позивачу - АТ «Сенс Банк» при пред`явленні позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору, виникнення права вимоги до Відповідача. Суд доходить висновку, що указані факти не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. У заявах по суті справи первісний Позивач вказує, що враховуючи зміст кредитного договору № 500775096 від 12.06.2023 та довідки про ідентифікацію, вбачається, що кредитний договір був підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «1453», надісланим на номер телефону [NUMBER] . Без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, такий договір не був би укладений. Договір містить паспортні дані, податковий номер, номер засобів зв`язку, поштову та електронну адресу Відповідача. Разом з тим, наявні в матеріалах справи Оферта від та Акцепт на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 12.06.2023 не містять підпису [PERSON] . Електронний підпис [PERSON] та номер його ідентифікатору як в оферті, так і в графіку платежів, а також у паспорті споживчого кредиту відсутній. Довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію не містить ні дати, часу, способу такої ідентифікації, а ні дати її складення, інформації про представника банку, який підтвердив ідентифікацію, а також печатки банка. Це саме стосується договорів № 500731828 від 22.11.2022 та № 507016157 від 26.04.2024. Натомість, Оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501437187 від 22.02.2022 , акцепт публічної пропозиції, додаток № 1 до Угоди про надання кредиту та Паспорт споживчого кредиту підписані [PERSON] власноручно. Отже, [PERSON] являється клієнтом банку з лютого 2022 року, тобто з цього часу в розпорядженні банку була уся інформація про її персональні дані, яка могла бути використана у тексті кредитних договорів № [NUMBER] від 22.11.2022, № [NUMBER] від 12.06.2023 та № 507016157 від 26.04.2024, обізнаність про які та їх підписання [PERSON] заперечує. Чому перший договір був завірений власноручним підписом [PERSON] , а усі наступні електронним підписом, АТ СЕНС БАНК» пояснення суду не надав. Пунктом 3 Оферти від 12.06.2023 передбачено, що Кредит надається Позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500731828 від 22.11.2022. Розмір - 434 038,60 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «СЕНС БАНК». Водночас, у меморіальному ордері № 1797529025 від 12.06.2025 указаний банківський рахунок не зазначено, а вказано про зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . При цьому і платником і отримувачем коштів зазначено [PERSON] . Яким чином і на підставі яких угод з`явилися кошти на рахунку № [NUMBER] , з якого було перераховано кошти на рахунок [NUMBER] , судом не встановлено, у позові та додаткових поясненнях не відображено. Своїм процесуальним правом надати пояснення у суді, Позивач не скористався. Суд звертає увагу, що долучена до матеріалів справи копія меморіального ордера не містить підписів відповідальних осіб та штампу банку. Зарахування грошових коштів 12 червня 2023 року на банківський рахунок № [NUMBER] підтверджується також Випискою по особовим рахункам (ф.281) з 12.06.2023 по 03.07.2024, сформованою 03.07.2024. Разом з тим, жодних доказів, що указаний у договорі від 12.06.2023 рахунок № [NUMBER] був відкритий в АТ «СЕНС БАНК» для [PERSON] , що на нього зараховувалися кошти та що ці кошти були використані останньою, у матеріалах справи відсутні. При цьому, АТ «СЕНС БАНК» вказало інформацію, що Меморіальним ордером № 1797529025 від 12.06.2023 підтверджується виконання банком зобов`язань щодо надання кредиту шляхом безпосереднього зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . Метою отримання кредиту [PERSON] в Оферті вказано повернення заборгованості за кредитним договором № 500731828 від 22.11.2022. Разом з тим, на адвокатський запит представника [PERSON] адвоката Пономаренко О.В. АТ «СЕНС БАНК» надало інформацію, що по угодах з [PERSON] від 22.02.2022 та 22.11.2022, рахунки закрито 24.11.2022. Отже підстави брати кредит для погашення боргу за угодою від 22.11.2022 були відсутні, оскільки рахунок [NUMBER] по цьому договору закритий у тому ж році. Суд не приймає до уваги, твердження АТ «СЕНС БАНК» щодо помилкового зазначення дати закриття рахунку [NUMBER] у відповіді на адвокатський запит та, що даний рахунок закрито не 24.11.2022, а 13.06.2023, оскільки жодних підтверджень цьому банк не надав, хоча мав таку можливість і процесуальний обов`язок. При цьому є незрозумілою логіка закриття 13.06.2023 банківського рахунку, на який згідно з угодою про надання банківського кредиту від 12.06.2023 мали надійти кредитні кошти. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову АТ «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості за кредитом із [PERSON] . Стосовно зустрічного позову представника [PERSON] адвоката Пономаренко О.В. про захист прав споживачів та визнання угоди про надання споживчого кредиту недійсною, суд зазначає наступне. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Свої позовні вимоги сторона Позивача за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що Відповідачем за зустрічним позовом було порушено вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля Позивача на його укладення. Крім того, у спірних правовідносинах [PERSON] , будучи клієнтом АТ «Сенс Банк» та отримуючи послуги з кредитування, є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 4 п.п. 1, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Представник [PERSON] зазначає, що фактично всі кредитні договори були направлені на начебто погашення минулих кредитів, однак жодна угода, окрім оферти від 22.02.2022, не містять підписів [PERSON] , а значить і її волевиявлення на їх укладення. Представник Позивача також вказує, що статтею 19 Закону «Про захист прав споживачів» забороняється підприємницька практика, яка в тому числі: включає будь-яку діяльність (бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору (частина 2). Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (частина 6 статті). Враховуючи той факт, що начебто укладена угода про надання кредиту 12.06.2023 була направлена на погашення боргів по не укладеній угоді 22.11.2022 (рахунок по якій закритий у 2022 році), представник Позивача вважає, що АТ «Сенс Банк» очевидно вводить в оману і споживача і суд. Суд зазначає, що вищезазначені посилання сторони Позивача за зустрічним позовом стосуються щодо волевиявлення та введення в оману споживача щодо істотних умов договору саме на стадії його укладення та щодо укладеного договору. Разом з тим, сторона Позивача за зустрічним позовом заперечує сам факт укладення договору № 500775096 від 12.06.2023 з підстави його не підписання, тобто вказує, що цей договір не вчинено. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (п.8 Постанови Пленуму верховного суду України № 9 від 06.11.2009). У постанові Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 554/11260/21 зроблено правовий висновок, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Визнання договору недійсним є неналежним способом захисту у випадку оспорювання самого факту укладення правочину через відсутність волевиявлення. Такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права шляхом визнання обов`язку боржника за договором відсутнім. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (постанови від від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)) та ін. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20). Отже, у задоволенні позовних вимог представника [PERSON] адвоката Пономаренко О.В. про захист прав споживачів та визнання угоди про надання споживчого кредиту недійсною також необхідно відмовити у зв`язку з неправильно обраним способом захисту. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Оскільки у задоволенні позовних вимог сторін необхідно відмовити, понесені ними судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed