Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит №4701027 від 13.03.2021 [PERSON] надано кредит у розмірі 5000 грн із строком кредитування 20 днів з 13.03.2021 до 02.04.2021, з фіксованою процентною ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми позики та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 23450 грн, що складається з: 5000 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 17500 грн - заборгованість за відсотками, 950 грн - заборгованість за комісією. 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про споживчий кредит, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 12.08.2025 направлялись позовні матеріали, які повернулися до суду без вручення з відміткою «за закінченням строку зберігання». Станом на 09.10.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4701027, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн із строком кредитування 20 днів з 13.03.2021 до 02.04.2021, з фіксованою процентною ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Умовами договору передбачено пролонгацію строку кредитування, зокрема, п.п.2.3.1 визначено, що продовження строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Так, згідно п.2.3.1 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких самих умовах, за умови що кредитодавцем надана така можливість позичальнику. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчиняти дії передбачені цим договором та правилами, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту: на строк 3 дні - 3%, на строк 7 днів - 5%, на строк 15 днів - 10%. Згідно п.3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.5 та п.2.4 цього договору. Того ж дня, позивачем було погоджено надання суми кредиту шляхом здійснення верифікаційного дзвінка. Відповідно до п.4.1 договору, у випадку у разі прострочення зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування чи інших платежів позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми позики та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за вказаним договором, яка становить 23450 грн, що складається з: 5000 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 17500 грн - заборгованість за відсотками, 950 грн - заборгованість за комісією. 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про споживчий кредит, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, видано ордер на представництво інтересів позивача від 02.07.2025, складено детальний опис наданих послуг від 06.07.2025 та підписано акт №409 наданих послуг від 06.07.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги (надання усної консультації - 0,30 години, ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години, погодження правової позиції - 0,30 години, складання позовної заяви та подання її до суду - 3,30 години), склала 8000 грн. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, в судових засіданнях представник позивача участі не брав, будь-яких процесуальних документів окрім позовної заяви до суду не подавав, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні процесуальних документів, а саме позовної заяви, а зазначення в описі інших послуг, похідних від складення позовної заяви, є штучним збільшенням витрат на правову допомогу. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4307,69 грн, пропорційно до часу витраченого адвокатом на правову допомогу на складання позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved