Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

у червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 16.10.2023-100002094 від 16.10.2023 року в розмірі 24 466,00 грн і понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 16.10.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) № 16.10.2023-100002094 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит строком на 42 календарних дні на умовах сплати фіксованої процентної ставки в розмірі 2,1 % за один день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не сплачувала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок станом на дату подачі вказаної позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 24 466,00 грн,чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за вказаним кредитним договором та судові витрати. Ухвалою від 19.06.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.41-42). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 16.10.2023 року укладено кредитний договір (оферту) № 16.10.2023-100002094. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13 000,00 грн, строком на 42 дні - до 26.11.2023 року. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів із дня надання кредиту. Процентна ставка фіксована незмінна ставка у розмірі 2,1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку користування кредитом. Розмір процентної ставки не може бути змінений в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на визначених умовах, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається для придбання товарів, робіт чи послуг, не пов`язаних із підприємницькою або незалежною професійною діяльністю. Відповідно до п. 4.1. договору кредит надається на умовах строковості, платності та поворотності шляхом зарахування коштів на банківський рахунок споживача або із використанням реквізитів електронного платіжного засобу (номер [NUMBER]). За п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається дата списання коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредитудата надходження коштів до каси кредитодавця або на його рахунок. Згідно з п. 4.5. вказаного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 102013,08 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 24 466,00 грн. Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язується використовувати кредит за цільовим призначенням та своєчасно повертати кредит і проценти. [PERSON] електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А116підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, акцептувала умови договору та отримала кошти на свій рахунок. Під час укладення кредитного договору [PERSON] пройшла ідентифікацію через Систему BankID Національного банку України. Ідентифікація позичальника проведена шляхом перевірки документів на матеріальних носіях та/або електронних даних із метою однозначного встановлення особи. Факт надання кредиту позичальнику підтверджується квитанцією LIQPAY від 16.10.2023 року ID операції 2379532472 на суму 13 000,00 грн, номер платіжного інструмента 516780*57. Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 24 466,00 грн, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 000,00 грн та заборгованість за процентами в розмірі 11 466,00 грн. Проценти за кредитом нараховані за період із 16.10.2023 року по 26.11.2023 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, судом встановлено факт невиконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача, в зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором № 16.10.2023-100002094 від 16.10.2023 року в розмірі 24 466,00 грн, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 000,00 грн та заборгованість за процентами в розмірі 11 466,00 грн, підлягає стягненню з відповідача. За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved