Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з частки квартири у праві спільної часткової власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що вона є єдиним спадкоємцем померлої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. 15.07.2025 року позивачка звернулася до державного нотаріусу для прийняття спадщини після смерті матері, однак отримала відмову у вигляді постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин та вказує, що у встановлений шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори оскільки за життя її мати хворіла на онкологію, на лікування пішло дуже багато коштів, позивачка знаходилася у скрутному матеріальному становищі. Пізніше у 2016 року позивачка переїхала до сина у м. Харків доглядати за онукою, оскільки син з невісткою займалися оформленням документів для виїзду за кордон. У кінці 2017 року позивачка через наявність боргів змушена була виїхати за кордон працювати. Потім у 2020 році у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19 11.03.2020 року КМ України було прийнято постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 якою на всій території України було запроваджено карантин. Лише 04 травня 2020 року були внесені зміни до вищевказаної постанови та пом`якшено карантинні обмеження. В червні 2020 року позивачка повернулася з-за кордону, однак не звернулася до нотаріуса, оскільки вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, та беручи до уваги той факт, що вона постійно мешкала разом з матір`ю то фактично вступила в спадкування її частки майна. Крім того, введення в Україні 24.02.2022 року воєнного стану який діє до теперішнього часу вибило позивачку з колії, оскільки вона хвилювалася за своє життя. Також позивачка зазначає, що з 28.07.2015 року та по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до цього часу мешкала постійно з матір`ю без реєстрації. Враховуючи вище вказане, [PERSON] була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано час для подання відзиву. Справу було призначено до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій прохала розгляд справи проводити за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності та ухвалити рішення на підставі поданих документів. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] (а.с.10). 09.02.1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище- [PERSON] (а.с.15). [INFO] мати позивачки [PERSON] померла (а.с.9). Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири у праві спільної часткової власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно витягу з державного реєстру речових прав від 09.06.2025 року (а.с.12) [PERSON] є власником частини квартири у праві спільної часткової власності на вищевказану квартиру. 15.07.2025 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.22). Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання зяви позивачка вказує, що за життя її мати хворіла на онкологію, на лікування пішло дуже багато коштів, позивачка знаходилася у скрутному матеріальному становищі. Пізніше у 2016 року позивачка переїхала до сина у м. Харків доглядати за онукою, оскільки син з невісткою займалися оформленням документів для виїзду за кордон. У кінці 2017 року позивачка через наявність боргів була змушена виїхати за кордон працювати. Потім у 2020 році у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19 11.03.2020 року КМ України було прийнято постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 якою на всій території України було запроваджено карантин, який було пом`якшено лише 04 травня 2020 року. В червні 2020 року позивачка повернулася з-за кордону, однак не звернулася до нотаріуса, оскільки вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, та беручи до уваги той факт, що вона постійно мешкала разом з матір`ю то фактично вступила в спадкування її частки майна. Крім того, введення в Україні 24.02.2022 року воєнного стану який діє до теперішнього часу вибило позивачку з колії, оскільки вона хвилювалася за своє життя. На підтвердження того, що позивачка перетинала кордон у період з 2017 по 2025 року нею до суду надано копію закордонного паспорту (а.с.18-21). З письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також є сусідами позивачки вбачається, що [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , оскільки остання хворіла, то позивачка доглядала за нею, на лікування матері позивачкою було витрачена значна сума коштів, що призвело до виникнення боргів. Після смерті матері, у 2015 році [PERSON] переїхала до сина [PERSON] доглядати за онукою. У 2017 році [PERSON] була вимушена виїхати за кордон на роботу, а повернулася звідти лише у 2020 році (а.с.32-43). Позивачка зазначає, що інших спадкоємців за заповітом або за законом немає. Враховуючи вище вказане, позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216,1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивачка названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини в шестимісячний строк не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивачка пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка, як на підставу поважності пропуску строку звернення вказувала на те, що за життя її мати хворіла на онкологію, на лікування пішло дуже багато коштів, позивачка знаходилася у скрутному матеріальному становищі. Пізніше у 2016 року позивачка переїхала до сина у м. Харків доглядати за онукою та вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, та беручи до уваги той факт, що вона постійно мешкала разом з матір`ю то фактично вступила в спадкування її частки майна. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved