Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

Вимоги позивача і обставини, що зумовили звернення до суду з позовом Позивач подав до Арбузинського районного суду Миколаївської області позов, яким порушив питання про розірвання шлюбу із відповідачем. Свої вимоги, зокрема, обґрунтував тим, що 15 листопада 2003 року уклав шлюб із відповідачкою, від якого має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] та доньку [PERSON] . Позивач вказав, що спільно із дружиною не проживає, мешкає окремо, сімейних зв`язків і спільного господарства із нею не підтримує. Шлюб із відповідачем не склався через різні погляди на життя, на цей час відсутнє взаємне порозуміння, а почуття любові та поваги один до одного втрачено. Тому збереження такого шлюбу суперечить його інтересам. За цих обставин, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який був зареєстрований 15 листопада 2003 року виконавчим комітетом Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 13. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2025 року, якою також сторонами надано право на подання відзиву та відповіді на відзив. Позиція учасників справи і їх явка до суду Сторони в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце сповіщені належно. Позивач надав до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, паралельно висловивши позицію щодо підтримання висунутих ним позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що строку на примирення не потребує. Аналогічно учинила й відповідач, надавши суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності і строу на примирення не потребує. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з огляду й на те, що обставин, визначених ч. 2 ст. 223 цього ж Кодексу, які зумовлюють відкладення розгляду справи установлено не було. Внаслідок такого та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин із посиланням на докази та застосовані правові норми Тож, суд, перевіривши доводи і обґрунтованість висунутих позивачем вимог, оцінивши надані йому докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 березня 2024 року слідує, що сторони уклали шлюб 15 листопада 2003 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Сторони підтвердили, що проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, що відповідач, власне, й визнала. Про протилежне відповідач суду доказів не надавала. Наміри примирення сторони заперечили. Стаття ж 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А на підставі ч. 2 ст. 55 СК України чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері, а дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ч. 4 ст. 55 СК України). Однак, судом було установлено, що відносини сторін склались таким чином, що позивач і відповідач, як подружжя, не виконують обопільно визначених законом обов`язків і відповідного бажання не мають, оскільки проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільно про матеріальне забезпечення сім`ї не дбають і підтримають несприятливі для сім`ї відносини через протилежні погляди на побудову спільного життя, побут та цінності. А це свідчить про те, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, внаслідок чого їх шлюб носить виключно формальний характер. Сторони не мають бажання зберегти шлюб. На підставі ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зокрема, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Та розглядаючи цю справу і з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а так само проаналізувавши інші обставини їх життя, зокрема, що сторони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, не виконують відносно один одного притаманні подружжю обов`язки, суд прийшов до висновку, що збереження цього шлюбу суперечить інтересам сторін. А таке дає суду підстави, згідно ч. 2 ст. 112 СК України, постановити рішення про розірвання шлюбу. І, відповідно, задовольнити цей позов. Щодо розподілу судових витрат Окрім цього, за правилом ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні із позовом, підлягає стягненню на його користь із відповідача у розмірі 1211, 20 грн. З цих мотивів,

Outcome: approved