Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 19.05.2021 в особистому кабінеті на офіціи?ному веб-саи?ті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 4466184. Законодавством Украі?ни\~передбачено,\~що оформлення\~кредиту онлаи?н\~із використанням\~одноразового пароля\~прирівнюється до\~підписання договору\~в паперовіи?\~формі власноручним\~підписом. ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовии? ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прии?няття умов кредитного договору № 4466184 від 19.05.2021 року. Відповідно до умов кредитного договору до укладення договору відповідач отримав проєкт цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознаи?омився з усіма и?ого умовами та Правилами надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-саи?ті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчии? кредит № 4466184 від 19.05.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ 40484607). На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковии? рахунок у сумі 5000 грн. 13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 4466184 від 19.05.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 23250 грн, із яких: \~заборгованість за тілом кредиту 5000 грн; заборгованість за відсотками 17250 грн; заборгованість за комісіи?ними винагородами 1000 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Але позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув надании? и?ому кредит. За цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути з [PERSON] на свою на користь заборгованість за кредитним договором № 4466184 від 19.05.2021 у розмірі 23\~250 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 травня 2025 року, враховуючи предмет позову, категорію справи, яка в силу частини 6 статті 19 ЦПК України є малозначною, у справі було відкрито спрощене позовне провадження, яке постановлено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання та встановлений строк для подання відзиву протягом п?ятнадцяти днів. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Отже, судом проведений заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Відповідно до положень частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до\~частини 4\~статті 268\~ЦПК України\~у разі\~розгляду справи\~без повідомлення\~(виклику)\~учасників суд\~підписує рішення\~(повне\~або скорочене)\~без його\~проголошення.\~Датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутностіучасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з?ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 19 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір про споживчий кредит № 4466184, відповідно до якого товариство надає позичальнику споживчий кредит у сумі 5000 грн на строк 30 днів до 18.06.2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 2250 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Крім того, сторони погодили стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а також можливість пролонгації строку кредитування, який не може перевищувати 60 днів. Відповідач був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів за договором. Згідно з платіжним дорученням № 46629156 від 19.05.2021 [PERSON] був виданий кредит на суму 5\~000 грн. шляхом перерахування на його банківський рахунок. Також судом установлено, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 07Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 4466184, укладеним із [PERSON] , на суму 23250 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 17250 грн. У вересні 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило відповідачу досудову вимогу, в якій повідомило про відступлення йому права вимоги за кредитним договором та запропонувало у термін до 15.11.2023 року сплатити заборгованість за кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість відповідача становить 23\~250 грн., з яких: 5000 грн основна сума боргу, 17250 грн заборгованість за відсотками, 1000 грн заборгованість з комісії. При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України також визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Зокрема відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у встановлений строк. Суд вважає доведеним, що відповідач отримав споживчий кредит, але свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування грошовими коштами не виконав, у зв`язку з чим має перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке є правонаступником кредитора, заборгованість у загальному розмірі 23\~250 грн. Відповідач доказів на спростування заборгованості або її конкретного розміру суду не надав, умови кредитного договору не оспорював. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4466184 від 19.05.2021 року в розмірі 23 250 грн., з яких: 5000 грн основна сума боргу, 17 250 грн заборгованість за процентами, 1000 грн заборгованість з комісії. При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Позивачем у зв`язку з поданням цього позову були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено, то вказані витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, в своєму позові ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року, укладеного між позивачем і адвокатом Білецьким Б.М., детальний опис робіт, виконаних адвокатом, акт 4466184 про підтвердження факту надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн. Зокрема згідно з наданим актом правнича допомога полягала у правовому аналізі обставин спірних правовідносин та наданні правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів - 3000 грн, складанні позовної заяви - 2000 грн, формуванні додатків до позовної заяви 500 грн, консультації щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінці їх сили у судовому процесі 500 грн. При визначенні суми відшкодування цих витрат суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд звертає увагу, що адвокатом надаються позивачу правничі послуги не лише в цій справі, а й інших аналогічних справах. Суд знаходить, що об`єктивно необхідними для захисту порушених прав та інтересів позивача були витрати, пов`язані зі складанням та оформленням позовної заяви. Отже, з урахуванням ціни позову, рівня складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також матеріального стану обох сторін, суд вважає, що у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачем частково в сумі 3000 грн. На переконання суду, витрати в такому розмірі повною мірою відповідатимуть критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial