Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 02.04.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства позивача відносно дитини [PERSON] , [INFO] , зобов`язання Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області внести відповідні зміни до актового запису. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. В період з 2019 року по 2022 рік позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 24 червня 2020 року Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №33 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00043033264 від 09.01.2024 року. Однак, під час реєстрації народження дитини, відомості про його батька в актовому записі були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 С К України (зі слів матері, було зазначено батька [PERSON] - [PERSON] ). 24 серпня 2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 серпня 2022 року Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області, актовий запис №37. Від шлюбу народилось ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач, відповідач та троє дітей разом проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] переконаний що є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , у судовому порядку просить визнати його батьком. 1.2. Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2. Рух справи у суді. Ухвалою від 11.04.2025 за вказаним позовом відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.05.2025, відкладено на 12.06.2025. Ухвалою від 12.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.07.2025, відкладено на 28.08.2025, 29.09.2025. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. 4. Фактичні обставини справи. Обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи судом встановлено на підставі доказів, наданих позивачем, відповідачем, наявних у матеріалах справи. 4.1. [PERSON] , [INFO] , із 04.07.2024 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (копія паспорта громадянина України [NUMBER] від 21.01.2023, витягу з реєстру територіальної громади). 4.2. [PERSON] , [INFO] , із 07.05.2024 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (копія паспорта громадянина України № [NUMBER] від 16.09.2022, витягу з реєстру територіальної громади). 4.3. Між [PERSON] та [PERSON] 24.08.2022 зареєстровано шлюб (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 37, виданого Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області). 4.4. Під час шлюбу позивач і відповідач стали батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.06.2023, серії [NUMBER] від 04.07.2024). 4.5. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 24.06.2020, актовий запис № 33, [PERSON] , [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ; відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00043033264 від 09.01.2024). 4.6. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (копії витягів з реєстру територіальної громади). 5. Норми права, які застосував суд та висновки суду. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до статті 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У межах підготовчого провадження суд роз`ясив учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, у тому числі роз`яснено, що питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, зокрема, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів; також, суд пересвідчився у тому, що наявний у матеріалах справи об`єм доказів сторони вважали достатнім, справу просили розглядати на підставі цих доказів. Належним та допустимим доказом походження дитини від батьків є у тому числі висновок експерта за результатами судово-генетичної експертизи, письмові, речові докази, які у своїй сукупності можуть підтверджувати або спростовувати відповідні обставини (факти). Однак, у межах розгляду цієї справи суду не надано доказів на підтвердження обставин справи,\~які підлягають\~встановленню походження дитини від батьків. За відсутності доведеної обставини щодо походження дитини від батьків у суду відсутні підстави для визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. При цьому, згідно з вимогами процесуального закону (статті 12, 81 ЦПК), обов`язок доведення походження дитини покладається саме на позивача, який стверджує таку обставину, на загальних підставах, зокрема шляхом проведення судової генетичної експертизи. У судовому засіданні відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Письмово (у відзиві, іншій окремій заяві) відповідач про визнання позову суду не заявила. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. У даному випадку суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачкою позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частини другої статті 128 Сімейного кодексу України , яка визначає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Як встановлено, у цій справі суду не надано жодного доказу на підтвердження відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. За відсутності доведеної обставини щодо батьківства позивача відносно малолітньої дитини [PERSON] , у суду відсутні підстави для визнання його встановлення батьківства.

Outcome: dismissed