Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

02 жовтня 2025 року, заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд: встановити факт смерті [INFO] у м. Рязань російської федерації, [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Козолугівка Токмацького району Запорізької області. В обґрунтування зазначено, що мати заявника, [PERSON] , до початку війни мешкала в м. Токмак Запорізької області. Місто Токмак Запорізької області з 24 лютого 2022 року визнано тимчасово окупованою територією. З метою лікування мати направили на лікування в м. Рязань Рязанської області. Вона захворіла на онкологічне захворювання. В м. Рязань Рязанської області лікувалася в стаціонарі. [INFO] [PERSON] померла в лікарні. 14 вересня 2023 року [PERSON] поховали родичі які перебувають в Росії на цвинтарі населеного пункту Старожилово, назва кладовища вул. Головніна. 19 вересня 2023 року було видано довідку про смерть № C-00148 [PERSON] , в якій вказали дату смерті [INFO] о 10 год. 00 хв. Місце смерті - Російська Федерація, м. Рязань Рязанської області. А також вказали причину смерті матері - серцева недостатність, жовтяниця, рак головки підшлункової залози. 19 вересня 2023 року російськими окупантами було видане свідоцтво про смерть [PERSON] . 01 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для державної реєстрації смерті моєї матері, де на підставі ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» було усно відмовлено у проведенні даної реєстрації. У зв?язку з тим, що [PERSON] проживала та була зареєстрована на території України, заявник бажає отримати свідоцтво про смерть матері відповідно до діючого законодавства України, так як свідоцтво про смерть [PERSON] видане росіянами не відповідає вимогам діючого законодавства України і тому вона позбавлена можливості в іншому порядку, а ніж в судовому встановити факт смерті [PERSON] , та отримати свідоцтво про смерть матері, відповідно до діючого законодавства України. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання не з`явився, але в заяві міститься вимога про розгляд справи без його участі, доводи, наведені в обґрунтування заяви підтримує, просив суд задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі\~неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд розглянув справу за відсутності представника заінтересованої особи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив таке. Заявник [PERSON] народилась [INFO] в смт Степногірськ Василівського району Запорізької області. [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, де в графі мати записана « [PERSON] », серії [NUMBER] , видане 01 жовтня 2025 року виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 25. 07 січня 1989 року [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON] і своє прізвище « [PERSON] » змінила на шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 07 січня 1989 року виконкомом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 01. З копії довідки про смерть № С-00148, виданої 19 вересня 2023 року Старожилівським територіальним відділом ГБУ РО «МФЦ Рязанської області» випливає, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в місті Рязань Рязанської області. Причина смерті: серцева недостатність, жовтяниця, рак головки підшлункової залози. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. В заяві про встановлення факту смерті заявник зазначала, що з метою реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть матері звертався до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі, на що отримала відмову в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про її смерті з підстав відсутності документа на підставі якого проводиться державна реєстрація смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Докази на підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи відсутні, письмової відмови органу державної реєстрації суду не надано. В цей же час [PERSON] зазначила, що вона позбавлена об`єктивної можливості надати до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану оригінали документів, які необхідні для проведення державної реєстрації смерті матері. Це обумовлене тим, що оригінали таких документів перебувають на території іноземної держави з якою розірвані дипломатичні відносини, а забезпечити надання їх на територію України немає можливості, оскільки жодна з поштових (кур`єрських) служб на території Україні не співпрацює з державою-агресором. Згідно з п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У цій справі встановлено, що [PERSON] померла на території іноземної держави і це ніким не оспорюється. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. З наведеного слідує висновок, що довідка про смерть № С-00148 від 19 вересня 2023 року не має сили офіційного документу на території України. Ба більше, заявник не володіє оригіналом цієї довідки. Отриманню оригіналу довідки перешкоджають об`єктивні причини, зазначені судом вище. Оскільки смерть [PERSON] відбулась на території РФ, отримати видане там свідоцтво наразі неможливо з підстав припинення дії Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті, яка настала на території іноземної держави. З урахуванням наданих суду документів, а також, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для проведення державної реєстрації факту смерті матері, суд, враховуючи вищенаведені положення законодавства, доходить висновку про підтвердження факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Рязань Рязанської області. За наведених обставин вимоги заявника суд вважає обґрунтованими, оскільки надані ним докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Згідно з ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved