Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

Позивач в особі представника Бачинського О.М. 15.07.2025 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000200214912 від 24.02.2020 у загальному розмірі 19\~660 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.02.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та [PERSON] укладено договорі про надання позики на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу позику у розмірі 4\~829 грн, яку останній зобов`язався повернути не пізніше 24.03.2020, процента ставка становить 1,85% та 2,5% в день. Відповідач погасив проценти за користуванням кредитом в сумі 2\~680,20 грн, внаслідо чого оформив 24.03.2020 пролонгацію кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору у нього виникла заборгованість у розмірі 19 660 грн, з яких: 4 829 грн тіло кредиту, 2\~680,20 грн відсотки, 10\~865,25 грн прострочені проценти, 1\~285,55 грн інфляційне збільшення. Позивач отримав право вимоги до відповідача, в результаті укладення договору про відступлення права вимоги. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.09.2025. Ухвалою від 04.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме інформацію про зарахування коштів від АТ КБ «Приват Банк». З метою отримання витребуваних доказів, розгляд справи у судовому засіданні 04.09.2025 відкладено на 06.10.2025. До суду 15.09.2025 надійшла відповідь АТ КБ «Приват Банк». У судове засідання 08.10.2025 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник позивача Бачинський О.М. звернувся до суду 03.10.2025 з заявою про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 09 жовтня 2025 року. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~приходить до\~наступних висновків.\~ Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року [PERSON] та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» уклали\~договір про\~надання позики\~на умовах\~фінансового кредиту № 000200214912, за умовами якого Товариство на умовах цього Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5. Договору (4\~829 грн), а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк (по 24.03.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за Договором) та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3. даного Договору (1,85% в день). Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі. Згідно детального розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] становить 19\~660 грн, з яких: 4 829 грн тіло кредиту, 2\~680,20 грн відсотки, 10\~865,25 грн прострочені проценти, 1\~285,55 грн інфляційне збільшення. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). З метою підтвердження зарахування кредитних коштів [PERSON] ТОВ «ФК !Артеміда-Ф» подало до суду клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом ухвалою від 04.09.2025. До суду 15.09.2025 надійшов лист АТ КБ «Приват Банк», згідно якого на ім`я [PERSON] в банку не емітовано карту № [NUMBER] . У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка а банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] . До суду 06.10.2025 надійшов лист АТ КБ «Приват Банк», який доповнений абзацом про те, що надати відомості щодо особи на ім`я якої було емітовано платіжну [NUMBER] не вбачається можливим, оскільки недостатнього інформації для пошуку, необхідно надати повний номер рахунку. Постанова КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, містить висновок про те, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. У постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції також виходив із того, що виписки із банківських рахунків є належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику. Відтак, інформація, яка надійшла з АТ КБ «Приват Банк» не підтверджує зарахування на картковий рахунок [PERSON] кредитних коштів у розмірі 4 829 грн, що свідчить про не виконання кредитором умов договору в частині надання кредитних коштів. За таких підстав, суд дійшов висновку, що у ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» відсутнє право вимоги до [PERSON] у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Стягнення інфляційних втрат є похідним від основної вимоги про стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим у задоволенні цих вимоги також слід відмовити. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам учасників справи. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed