Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

Представник АТ «Таскомбанк» Пономарь С.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 листопада 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було підписано: -заяву №2582237615 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР»; -паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №2237615; -заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять Кредитний договір №2582237615. Відповідно до Кредитного договору №2582237615 від 20 листопада 2017 року предметом Кредитного договору є наданням позичальнику грошових коштів на наступних умовах: -сума кредиту 23712,00 гривень; -строк користування 24 місяці; -річні проценти 11,99 відсотків; -щомісячні проценти 3,69 відсотків від суми кредиту. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Позичальник ознайомлений з умовами Кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, примірником заяви і паспорта шляхом роздрукування з веб-сайту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Одночасно, 20.11.2017 відповідач був письмово повідомлений про те, що права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Відповідно до умов цього договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, позивач став новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №2582237615 від 20.11.2017 з усіма наступними додатками та змінами. Умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 27.12.2019 заборгованість позичальника за кредитним договором №2582237615 від 20 листопада 2017 року становить 65621 грн. 24 коп. а саме заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 23\~346 грн. 98 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 5512 грн. 86 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 20124 грн. 53 коп.; - сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості 12436 грн. 87 коп.; - сума нарахованої неустойки 4200 грн. 00 коп. Враховуючи те, що позичальник не виконує умови Договору, просять стягнути з [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №2582237615 від 20 листопада 2017 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 27.12.2019 року становить 48984 грн.37 коп. Ухвалою судді у справі відкрито провадження та призначений розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. В подальшому, до початку розгляду справи по суті, судом до участі у справі був залучений правонаступник позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк», а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яке на підставі Договору факторингу №б/н від 29.07.2020 набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Таскомбанк», в тому числі і до [PERSON] . Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви рекомендованим листом, тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] шляхом підписання заяви №2582237615 від 20.11.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» уклав кредитний договір на отримання від ТОВ «ФК «ЦФР» кредиту в розмірі 23712,00 грн., строком на 24 місяці зі сплатою відсотків. Повідомленням про відступлення прав вимоги від 20.11.2017, яке [PERSON] підписав, його повідомлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» будуть відступлені АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором № 2582237616 від 20.11.2017 укладеним з ним. Згідно з договором про відступлення права вимоги №ТАС ЦФР-10-2016 від 07.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило своє право вимоги за кредитним договором №2582237615 від 20.11.2017 до боржника [PERSON] Публічному акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК». Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року [PERSON] на момент відступлення права вимоги має заборгованість 23803,73 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2582237615 від 20.11.2017, укладеним з позичальником [PERSON] станом на 27.12.2019 заборгованість становить: 65621,24 грн. 29 липня 2020 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 29.07.2020 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2582237615 від 20.11.2017 в розмірі 69177,75 гривень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Крім того, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 65621,24 грн., оскільки відповідачем неналежно виконуються умови договору та фактично отримані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved