Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-01 00:00:00

До Хаджибейського районного суду м. Одеса звернувся заявниця [PERSON] з заявою про встановлення факту належності документів, в якій просить встановити, факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1995р., посвідченого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №17-1759, де її зазначено як співвласника квартири через запис про належність [PERSON] частки квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, заявник вказує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 27.04.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №17-1759, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності наступним співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності було зареєстроване в ОМБТІ 10.07.1995 р. в кн. 127 пр. стор. 133-161. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його частку вказаної квартири успадкували в рівних частках [PERSON] та [PERSON] 08.07.2025р. заявниця зверталася до Юридичного департаменту Одеської міської ради з приводу внесення відомостей про право власності на вказану квартиру до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, 23.07.2025р. державний реєстратор надав письмову відмову у проведенні реєстраційних дій. Відмова зумовлена розходженням написання [PERSON] імені у паспорті громадянина України та у Свідоцтві. А саме: у паспорті ім?я вказане як « [PERSON] », а у Свідоцтві ім?я у давальному відмінку вказане як « [PERSON] ». Державним реєстратором не зазначено у відмові, але заявниця звернула увагу ще на одну розбіжність: її по-батькові у паспорті вказане як « [PERSON] », а у Свідоцтві - як « [PERSON] ». Ця розбіжність теж має бути усунута. Вважає очевидним, що розходження у написанні імені та по-батькові зумовлена неоднаковим перекладом з російської мови імені «Дарья» та помилковим написанням її по-батькові « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Про належність [PERSON] до вказаної квартири свідчить зокрема факт реєстрації її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 12.07.2006р. Зв?язок з квартирою підтверджує й однакове написання імені та по-батькові російською мовою у свідоцтві про народження та у паспорті громадянина України. З огляду на неможливість усунення розбіжностей у позасудовому порядку, змушена звернутися з даною заявою до суду. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила задовільнити. Заінтересовані особи [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовної заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився. У відповідності до статті 223 ЦПК України суд ухвалив проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи пpo встановлення належності правовстановлювальних документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце i час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем i часом, вказаних в свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло, посвідченого 27.04.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №17-1759, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності наступним співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Право власності було зареєстроване в ОМБТІ 10.07.1995 р. в кн. 127 пр. стор. 133-161. В паспорті серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12.07.2006 року, прізвище, ім`я та по-батькові власника зазначене як « [PERSON] ». [PERSON] має місце реєстрацію, позначене в паспорті громадянки України, за адресою: [ADDRESS] . Отже, всі досліджені судом докази, достеменно підтверджують факт наявності помилки в інтерпретації ім`я та по батькові заявниці [PERSON] , при видачі Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 27.04.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №17-1759, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності наступним співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності було зареєстроване в ОМБТІ 10.07.1995 р. в кн. 127 пр. стор. 133-161. Судом встановлено, що всі додані до позовної заяви документи, підтверджують належність [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого 27.04.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №17-1759, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності наступним співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності a6o відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи a6o створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав a6o підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно з положеннями пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути назначено відомості про факт, встановлений судом, мед його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Предметом розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлювального документа який, необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільнi справи в межах заявлених вимог i на підставі представлених сторонами доказів. Докази, які б спростували факт належності заявнику правовстановлюючого документу суду не надані. Заява [PERSON] обґрунтована, мотивована, та підтверджена належними, достатніми й допустимими доказами. Підстави для відмови у задоволені заявлених вимог судом не встановлені.

Outcome: approved