Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-02 00:00:00

У липні\~2025\~року [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 25 березня 2022 року Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївського області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) зареєстровано з відповідачкою шлюб, актовий запис № 51, серія [NUMBER] . Від шлюбу не мають спільних дітей та спільного майна, сімейні відносини не склалися. Сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим позивач вважає неможливим збереження шлюбу та просить про його розірвання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином було повідомлена. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини у рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів. При цьому, суд встановив, що 25 березня 2022 року Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївського області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) він зареєстрував з відповідачкою шлюб, актовий запис № 51, серія [NUMBER] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю, не бажають примирення та наполягають на розірванні шлюбу. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не приніс. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя. За таких обставин суд вважає за необхідне заяву задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Верховним Судом сформовано позицію щодо обставин, які підлягають встановленню при розгляді справ про розірвання шлюбу. Так, у справі № 2-954/2004 від 13 червня 2018 року вказано, що при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з`ясувати фактичні взаємини подружжя і зобов`язаний вжити заходів до їх примирення. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, доводи, викладені у позовній заяві, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved