Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 30 квітня 2014 року вона з [PERSON] перебувала у шлюбі, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 15 лютого 2023 року розірвано. У цьому шлюбі [INFO] народилась дочка [PERSON] . Позивач зазначала, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач інколи матеріально допомагає, але цих коштів не вистачає для утримання дитини. Також позивач вказувала на те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, офіційно працює, аліменти на інших дітей не сплачує, інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 1 вересня 2025\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 1 жовтня 2025 року 14 год. 10 вересня 2025 року позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Стислий виклад позиції учасників справи Відзив на позовну заяву до суду не надходили. Позиція сторін у судовому засіданні Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме просив стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки, на його думку, саме такий розмір є справедливий. Додатково пояснив, що він добровільно приймає участь в утриманні дитини; кожного місця він перераховував позивачу кошти для дитини, крім того, він постійно приймає участь в утриманні дитини, зокрема, купує їй огляд, поповнює мобільний рахунок, надає дитині кишенькові кошти та постійно відвідує з дитиною заклади для відпочинку. Крім того, наголошував на тому, що на його утриманні перебувають його батьки, які також потребують матеріальної допомоги, оскільки вони не працюють, пенсію та соціальної допомоги не отримують. Він працює та проживає в м. Біла Церква та винаймає там житло за яке також сплачує кошти, проте договір оренди надати не може. Також відповідач вказував на те, що позивач, яка мати дитини, також повинна приймати участь в її утриманні, а не він один як батько дитини. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що з 30 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 15 лютого 2023 року розірвано. У цьому шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області старостинський округ № 10 від 16 червня 2025 року № 97 [PERSON] зареєстрована на [ADDRESS] . У цій же довідці зазначено, що на утриманні [PERSON] перебуває її дочка [PERSON] , [INFO] , (дочка проживає без реєстрації). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, а також пояснення відповідача, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 2 статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Статтею 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до статті 183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Звертаючись з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, позивач посилалась на те, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Судом достовірно встановлено і це не заперечував відповідач у справі, що [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] . Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що він добровільно приймає участь в утриманні дочки, а можливості сплачувати аліменти у розмірі частки у нього не має, оскільки він утримує свої батьків, які потребують матеріальної допомогти. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина\~1\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звернув увагу на те, що надання малолітній дочці матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька. Разом з цим, суд прийняв докази відповідача, зокрема, довідки Пенсійного фонду України, в яких міститься інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] пенсію та соціальної допомоги не отримують; довідки з Пенсійного фонду про доходи, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про держала нарахування доходу про відсутність у [PERSON] та [PERSON] джерел доходів. Надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, в тому числі, доказам, які відповідач подав до суду, суд зазначає наступне. Твердження відповідача стосовно того, що на його утриманні перебувають його батьки, безпідставні, оскільки належних і допустимих доказів відповідач не надав. Безпідставними є і доводи щодо того, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні дочки, оскільки таких доказів відповідач також не надав. Не надав відповідач і доказів щодо неможливості сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частки від його заробітку. Таким чином, аналізуючи викладене та те, що відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву, доказів про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та відомостей про його доходи. Беручи до уваги положення статей 182 Сімейного кодексу України, прожитковий мінімум передбачений\~Законом України\~«Про Державний\~бюджет України» та обставини справи, суд дійшов до висновку, що задля забезпечення гармонійного розвитку дитини позов підлягає задоволенню. З урахуванням зазначеного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 28 липня 2025 року, і до досягнення дочкою повноліття. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, в сумі 1\~211,20 грн, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved