Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він та відповідачка [PERSON] перебуваю в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу та фактичних шлюбних відносин мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2025 року , з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожитково мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.11.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. \~ \~ \~ \~З відповідачем [PERSON] від фактичних відносин у 2014 році, мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого, згідно судового наказу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2025 року з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожитково мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.04.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Наразі обставини змінились таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у такому розмірі. В нього суттєво погіршився стан здоров`я, не має можливості повноцінно працювати, оскільки протипоказана тяжка фізична праця, пенсія є єдиним джерелом його доходу. Вважає, що меншення розміру аліментів буде справедливим балансом між захистом прав усіх неповнолітніх дітей позивача. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Бугайовим Д.М. подано відзив на позов, в якому зазначив, що позивачем не доведено наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення аліментів, які з нього стягуються, в задоволені позову просить відмовити. Позивач надав відповідь на відзив, в яій заявлені вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] відзиву чи будь-яких клопотань, заперечень на позов не подала. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що зідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2025 року у справі № 279/6818/24 з [PERSON] , стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Також, згідно судового наказу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2025 року, справа № 279/2180/25 з [PERSON] , стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні даної справи суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Надаючи оцінку доводам позивача у співставленні із зібраними у справі доказами, суд зазначає, що в обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що на даний час з нього стягуються аліменти загалом у розмірі 50% всіх доходів: 1/4 на утримання сина [PERSON] , [INFO] та 1/4 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Як випливає\~з доводів\~позивача,\~він просить\~зменшити розмір\~аліментів тому,\~що що на даний час у нього суттєво погіршився стан здоров`я, в підтвердження надав копією виписку з медичної картки. У зв`язку із хворобою не має можливості повноцінно працювати, оскільки протипоказана тяжка фізична праця. Пенсія є єдиним джерело його доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд акцентує, що дослідженню та оцінці в межах цієї справи підлягають обставини і докази, що виникли після набрання законної сили рішенням Коростенського міськрайонного суду від 09.04.2025 року . Твердження позивача про зміну матеріального стану через погіршення стану його здоров`я суд визнає недоведеним. Будь-яких доказів, які підтверджували б здійснення витрат на власне лікування [PERSON] не надав. Саме лише призначення позивачеві ліків ( виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № ІХ-5883 від 05.05.2025) , не свідчить про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей в раніше присудженому розмірі. Аргументи позивача про, те що в зв`язку з погіршення стану його здоров`я, він звільнився з роботи , суд відхиляє. Згідно копії наказу №01-К , [PERSON] звільнився з роботи 01.02.2025 року, тобто до прийняття рішень відповідно до який з нього стягуються аліменти. Суд звертає увагу на те, що розмір аліментів який має сплачувати позивач на утримання своїх дітей відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення матеріального становища позивача буде суперечити інтересам дітей. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями суду, то у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed