Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-06 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 690927360 від 24.09.2023. у розмірі 29 653,32 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та Відповідачем був укладений кредитний договір № 690927360 на суму 6 100,00 грн. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на банківську картку Відповідача. Згодом, право вимоги за цим кредитним договором було послідовно відступлено трьом фінансовим установам, і остаточним кредитором став Позивач на підставі договору факторингу від 29.05.2025. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань, виникла заборгованість, загальна сума якої, на момент подання позову, становить 29 653,32 грн. Ця сума складається з 6 100,00 грн основного боргу та 23 553,32 грн відсотків за користування кредитом. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи це наступним: Відповідач стверджує, що не усвідомлював усіх умов договору, особливо щодо високих відсотків. Заявка не була підписана власноруч, а використання одноразового ідентифікатора не є належним доказом свідомої згоди. Надані Позивачем докази (платіжне доручення, довідки) є односторонніми, не містять повного номера картки та належних підписів, а банківська виписка з рахунку Відповідача відсутня. Відповідач посилається на те, що договори факторингу були укладені раніше, ніж виникли правовідносини між ним і первісним кредитором. Крім того, він не отримував повідомлень про перехід права вимоги. Відповідач заперечує проти розміру заборгованості, вважаючи його непропорційним. Також він посилається на відсутність у фінансових компаній відповідних ліцензій на кредитування та факторинг, що, на його думку, робить нарахування неправомірними. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 24.09.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 690927360 на суму 6 100,00 грн. Договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що прирівнюється до власноручного підпису. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, самостійно зареєструвався на сайті кредитора, заповнив та подав заявку на отримання коштів, а потім підписав договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора. На підставі укладеного договору, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання, перерахувавши 24.09.2023 грошові кошти у розмірі 6 100,00 грн на банківську картку Відповідача (номер якої закінчується на 1965), вказану ним у заявці. Факт перерахування підтверджується платіжним дорученням. Право вимоги за кредитним договором перейшло до Позивача на законних підставах у три етапи: 28.11.2023: від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 19.12.2024: від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». 29.05.2025: від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» (Позивач). Усі переходи підтверджуються відповідними договорами факторингу та реєстрами прав вимоги, які є належними та допустимими доказами. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків. Він не надав суду жодних доказів, що підтверджували б погашення заборгованості. Станом на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 29 653,32 грн. Ця сума складається з: 6 100,00 грн - заборгованість по тілу кредиту. 23 553,32 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Нарахування штрафних санкцій (пеня, штрафи) не проводилось. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Твердження відповідача про відсутність належного укладення договору внаслідок використання електронних засобів зв`язку є безпідставним. Судом встановлено, що кредитний договір був укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що повністю відповідає вимогам статей 205, 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач, самостійно зареєструвавшись на сайті кредитора, створив особистий кабінет, подав заявку на кредит та підписав договір за допомогою ідентифікатора, що є акцептом оферти та підтверджує його свідому згоду з усіма умовами договору. Відповідач не надав жодних доказів того, що умови були викладені незрозуміло чи були обмежені в доступі. Посилання на те, що заявка не містить власноручного підпису, спростовується самим фактом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який має рівну юридичну силу з власноручним підписом згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Доводи відповідача про недоведеність факту отримання коштів спростовуються наданими Позивачем доказами. Суд вважає платіжне доручення належними доказами. Хоча платіжне доручення не містить власноручного підпису працівника банку, воно було сформоване фінансовою установою, що є достатнім підтвердженням ініціювання переказу. Посилання на необхідність надання саме банківської виписки з рахунку Відповідача не спростовує факт перерахування коштів. Позивач, як новий кредитор, не має доступу до банківської таємниці відповідача. Натомість, Відповідач мав право та можливість надати свою банківську виписку, яка б підтвердила або спростувала факт зарахування коштів, проте доказів такого матеріали справи не містять. Заперечення відповідача щодо недопустимості ланцюга відступлення права вимоги є необґрунтованими. Суд бере до уваги, що перший договір факторингу від 28.11.2018 укладався з метою відступлення, в тому числі, майбутніх прав вимоги. Право вимоги щодо Відповідача виникло 24.09.2023, а було відступлено 28.11.2023 на підставі відповідного реєстру. Це повністю узгоджується з частиною 2 статті 1078 ЦК України, згідно з якою майбутня вимога вважається переданою з дня її виникнення. Щодо неповідомлення про відступлення права вимоги, суд зазначає, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише надає право здійснити платіж первісному кредитору. Оскільки Відповідач не здійснив жодних платежів, обов`язок перед новим кредитором залишається чинним. Твердження відповідача про те, що заборгованість була погашена, спростовуються наданими позивачем документами. «Розрахунок заборгованості» від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Додаток №22) не містить жодних згадок про повне погашення боргу. Натомість, у ньому фігурує «балансове списання», яке є внутрішньою бухгалтерською операцією, що не стосується погашення боргу відповідачем. Відповідач не надав жодних банківських квитанцій чи інших доказів, що підтверджували б факт погашення ним заборгованості. Посилання на відсутність ліцензій у фінансових компаній не знайшло свого підтвердження. Позивач є фінансовою компанією, яка має належну ліцензію на здійснення факторингової діяльності. Перевірка наявності відповідних ліцензій у всіх учасників ланцюга відступлення не є обов`язком боржника, а посилання на це не є підставою для невиконання зобов`язання. Навіть якщо певна компанія не мала ліцензії, це не скасовує факту отримання кредиту Відповідачем та його обов`язку повернути кошти. Доводи Відповідача про неправомірність нарахування відсотків ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» через відсутність ліцензії на кредитування є неспроможними, оскільки ця компанія діяла як фактор, а не як кредитор. Нарахування відсотків здійснювалося на підставі початкового кредитного договору. Суд вважає доведеним факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, а також факт належного переходу права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача на підставі укладених договорів факторингу. Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо судових витрат, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем надано докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги, Додатковою угодою та Актом прийому-передачі наданих послуг. З урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг та їх вартості, суд вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з Відповідача відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, застосувавши до встановлених фактичних обставин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved