Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-05 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовомдо [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була його бабка [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2025 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 136\~200 грн. [PERSON] померла [INFO] . При житті [PERSON] склала заповіт, яким розділила належне їй майно між своїми онуками [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] подали в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, за якими була заведена спадкова справа № 111/2019. Обоє подали заяви про відмову від спадкування за заповітом та прийняття спадщини за законом на підставі ст.1265 ЦК України, як спадкоємці п`ятої черги. 21.08.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , перейшов у власність [PERSON] . Приватний нотаріус Коломийського РНО Стефурак Н.Я. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства, як колгоспного двору без визначення часток його членів. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 04.03.1990 спадкове житлове господарство було зареєстроване як колгоспний двір. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність». Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У житловому будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , її син [PERSON] , невістка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] . Згідно погосподарської книги Поточищенської сільської ради за 1991-1995 роки впродовж цих років у господарстві [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , її син [PERSON] , невістка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] . Ніхто з даних осіб не звертався за виділом своєї частки у колгоспному дворі. [PERSON] помер [INFO] . На день його смерті разом з ним у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала його мама [PERSON] , яка прийняла спадщину свого сина за законом відповідно до приписів ст.ст. 1268, 1261 ЦК України. Спадкове житлове господарство обліковувалося як колгоспний двір та належало бабці позивача. Після смерті [PERSON] позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через реєстрацію господарства, як колгоспний двір, без визначення часток його членів, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подали до суду зустрічний позов до [PERSON] та просять визнати за кожною з них право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , її син [PERSON] , невістка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] . Записами у погосподарській книзі Поточищенської сільської ради за 1991-1995 роки доводиться, що у продовж цих років у господарстві [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , її син [PERSON] , невістка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] . Оскільки станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали 5 членів колгоспного двору, частки яких є рівними, то кожному з них належить, відповідно, по 1/5. [PERSON] належала 1/5 частка колгоспного двору. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті разом з ним у житловому будинку за адресою [ADDRESS] була зареєстрована та проживала його мама [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті сина, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до приписів ст. 1268, ст. 1261 ЦК України. [PERSON] належала 1/5 частка колгоспного двору, 1/5 частку вона успадкувала після смерті сина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Протягом життя [PERSON] склала заповіт, яким розділила належне їй майно між своїми внуками [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, за якими була заведена спадкова справа № 111/2019. Обоє подали заяви про відмову від спадкування за заповітом та прийняття спадщини [PERSON] за законом на підставі ст. 1265 ЦК України, як спадкоємці п`ятої черги. 21.08.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , відійшов у власність [PERSON] . Таким чином, [PERSON] претендує на 3/5 частки спадкового житлового господарства (1/5 частки своя + 2/5 частки, успадкованих від бабки). Позивачі за зустрічним позовом для того, щоб мати змогу розпорядитися на власний розсуд своїми частками у колгоспному дворі, розташованому по [ADDRESS] , повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно. Ухвалою суду\~від 14.07.2025\~зустрічний позов\~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 05.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач-відповідач [PERSON] 06.10.2025 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідачі-позивачі: [PERSON] ,\~ [PERSON] у зустрічному позові просили судовий розгляд справи проводити без їх участі на підставі поданих письмових документів, при вирішенні первісного позову покладається на розсуд суду. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 04 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Те, що нерухоме майно, яке знаходиться по [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 04.03.1990 згідно рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990, реєстровий № 96, свідчить також копія інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 85016, виданої 28.05.2025 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012. Верховний Суд у постановах від\~03 травня 2022 року в\~справі № 520/5386/15-ц, від\~22 листопада 2023 року\~в справі № 689/1693/20 та ін. зазначив, що колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 зазначеного Закону щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (частина перша статті 112 ЦК Української РСР). У частині другій статті 123 ЦК Української РСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини (постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 688/21/17-ц, від 08 квітня 2020 року в справі № 454/1187/17-ц). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працювали у міжгосподарських організаціях, відносилися до суспільної групи колгоспників. Копіями витягів з\~погосподарських книг\~Поточищенської сільської\~ради за\~1986-1990,\~1991-1995\~роки,\~виданих Поточищенським\~старостинським округом\~Городенківської міської\~ \~ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - колгоспний двір, членами колгоспного двору були: - у 1986-1990 роках (особовий рахунок № [NUMBER] ): голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] ; - у 1991-1995 роках (особовий рахунок № [NUMBER] ): голова двору [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] . Проте, у погосподарських книгах допущено помилку в даті народження [PERSON] , та вказано [INFO] , в той час, як правильною датою її народження згідно паспорта є 19.10.1933, про що свідчить довідка № 12-420, видана 02.10.2025 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось. \~ \~ \~ \~Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 40 від 29 грудня 1986 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Враховуючи вимоги ч.1 ст.563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), інші члени колишнього колгоспного двору продовжували на тій же підставі володіти, користуватись і розпоряджатись даним майном. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц. Станом на 15.04.1991 за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: власниця домогосподарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками № 12-318 від 29.07.2025 та № 12-420 від 02.10.2025, виданими Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 54 роки у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 26 від 10 жовтня 2012 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.2012 виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. \~ \~ \~ \~За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним була зареєстрована та проживала мама [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідками № 12-262 від 29.05.2025 та № 12-420 від 02.10.2025, виданими Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як сином та матір`ю, підтверджуються копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 червня 1966 р. Городенківським рай бюро ЗАГС, актовий запис № 39 від 06 жовтня 1958 р. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 травня 1987 р. Поточищенським с/ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , та відповідачка-позивачка [PERSON] , [INFO] , були подружжям, актовий запис № 7 від 02 травня 1987 р. Позивач-відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином спадкодавця [PERSON] та відповідачки-позивачки [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 1991 р. Поточищенським с/ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 09 лютого 1991 р. Відповідачка-позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] та відповідачки-позивачки [PERSON] , що підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 1988 р. Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 7 від 12 березня 1988 р.; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2010 р. Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 7 від 24 вересня 2010 р. Наведене свідчить,\~щопозивач-відповідач\~ [PERSON] \~та відповідачка-позивачка\~ [PERSON] є\~онуками [PERSON] . [PERSON] заповіту не вчиняв. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його дочка відповідачка-позивачка [PERSON] , син позивач-відповідач [PERSON] , дружина відповідача-позивачка [PERSON] та мама [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Діти спадкодавця:\~відповідачка-позивачка\~ [PERSON] ,\~позивач-відповідач\~ [PERSON] \~та дружина\~ відповідача-позивачка\~ [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала його мати [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті сина, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, успадкувала вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, однак до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця не зверталася. Інформаційною довідкою № 81817617 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 10.07.2025 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 11 травня 2017 р. секретарем Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 12, [PERSON] , 1933 року народжена, РНОКПП: [NUMBER] , жителька с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право (жилий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, всі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельний пай, що знаходиться в оренді ПФГ «Поточище») заповіла внукам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 61857564 (номер в реєстрі нотаріальних дій 12), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56243602, виданої 22.05.2019 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. Однак, зі змісту вищезгаданої Інформаційної довідки вбачається, що від імені [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , 02.02.2015 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області був посвідчений заповіт, який є чинний та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 58437353 (номер в реєстрі нотаріальних дій 3). Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Враховуючи вищенаведене, заповіт, складений [PERSON] 11.05.2017 (номер в реєстрі нотаріальних дій 12), скасував заповіт, складений нею 02.02.2015 (номер в реєстрі нотаріальних дій 3). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 85 років у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 21 січня 2019 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.01.2019 виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідками № 12-263 від 29.05.2025 та № 12-420 від 02.10.2025, виданими Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 111/2019, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., вбачається, що 22.05.2019 позивач-відповідач\~ [PERSON] \~та 04.07.2019\~відповідачка-позивачка\~ [PERSON] ,\~будучи спадкоємцями\~за заповітом та п`ятої черги за законом, у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подали нотаріусу\~заяви про\~відмову від\~прийняття спадщини\~за заповітом\~та прийняття\~спадщини за\~законом після\~смерті баби\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , що не суперечить вимогам ч.5 ст.1275 ЦК України, відповідно до якої відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Родичів ближчого ступеня споріднення, які б усунули їх від права спадкування та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлої немає. 21.08.2019 позивач-відповідач [PERSON] та відповідачка-позивачка [PERSON] , уклали договір про поділ спадкового майна [PERSON] : у власність [PERSON] переходить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; у власність [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,8584 га, кадастровий номер 2621683400:06:002:0064, що розташована на території Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., зареєстрований в реєстрі за № 1526. Позивач-відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті баби [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги за законом, 25.02.2020 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, визначене договором про поділ спадкового майна, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Судом встановлено,\~що до\~складу спадщини\~спадкодавця [PERSON] \~входить 2/5\~частки житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] , 1/5 частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/5 частки успадкована нею після смерті сина [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна [PERSON] не зверталася. Постановою\~приватного нотаріуса\~Городенківського районного\~нотаріального округу\~Стефурак Н.Я.\~від 25.02.2020\~позивачу-відповідачу\~ [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на житловий\~будинок [ADDRESS] після\~смерті баби\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~з посиланням\~на те,\~що вищезгадане\~домоволодіння належало\~колгоспному двору,\~головою якого\~була [PERSON] . Кожному члену колгоспного двору, який проживав станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена, що стало підставою звернення позивача-відповідача до суду з даним позовом. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , виготовленого станом на 29.05.2025, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1950 році, господарські будівлі та споруди в 1958, 1962, 1977 роках. Ринкова вартість житлового будинку літ. «А» загальною площею 45,4 кв, житловою площею 36,1 кв з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою, станом на 04.06.2025 становить 136200 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За домогосподарством по [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, про що свідчить довідка № 12-260, видана 29.05.2025 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004,\~\~державна реєстрація \~- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 431054388, сформованої 12.06.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була [PERSON] відповідно до свідоцтва на\~право особистої\~власності на\~жилий будинок,\~виданого 04.03.1990. Враховуючи, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] , її син [PERSON] , відповідачка-позивачка [PERSON] , відповідачка-позивачка [PERSON] та позивач-відповідач [PERSON] , тому даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті сина [PERSON] 1/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , однак до\~нотаріуса за\~видачею їй\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~дану частку\~спадкового майна\~не зверталася.\~Крім того,\~їй належала 1/5 частка у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить по 2/5 частки. Позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги за законом, успадкував після смерті баби [PERSON] 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , та фактично став власником, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дану частку нерухомого майна. Крім того, позивачу-відповідачу\~ [PERSON] належить 1/5 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить 3/5 частки. Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~ правомірно набули право власності кожна на 1/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем-відповідачем [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1254, 1258, 1261-1265, 1267-1270, 1273, 1275, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial