Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-08 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 341701. Відповідно до індивідуальної частини договору № 341701 про надання фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 4 000, 00 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 341701 від 03.10.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4 000, 00 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 16 880, 00 грн., а саме: сума основного боргу 4 000,00 грн; сума боргу за процентами 2 160, 00 грн; сума боргу за пенею і штрафами 10 720,00 грн. 30.01.2019 року було укладено додаткову угоду № 11 до договору факторингу. 25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Заборгованість відповідача за кредитним договором № 341701 від 03.10.2018 року становить 16 880, 00 грн, сума збитків з урахуванням 3% річних 1 520, 59 грн., сума збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 3 691, 06 грн. Разом заборгованість становить 22 091, 65 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 22 091, 65 грн.Щодо строків позовної давності, представник позивача в позовній заяві зазначив, що враховуючи практику застосування норм права Верховним судом, в силу приписів, зокрема ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим, а отже заява про застосування строків позовної давності має бути визнаною як передчасна та в її задоволені має бути відмовлено. Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. В зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з позовною заявою. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути на його користь з відповідача дану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 27.08.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24.09.2025 року розгляд справи було відкладено через незакінчення п`ятнадцятиденного строку з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження та призначення розгляду справи для подання відзиву на позовну заяву (до 26.09.2025 року включно). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст.274\~ЦПК\~України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст.279\~ЦПК\~України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, що повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений строк відзив на позов не подав. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Щодо строків позовної давності кредитного договору № 341701 від 03.10.2018 року, відповідно до ст.ст. 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введено з 12.03.2020 року Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020 року, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 341701. Відповідно до індивідуальної частини договору № 341701 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п 1.4. кредит надається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом - 0, 01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3, 65 % річних) у межах строку надання кредиту. зазначеного у п.1.4 цього договору. Сукупна вартість кредиту складає 100, 30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 4 012, 00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 0, 30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 12, 00 грн. (у грошовому виразі). Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору, клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 грн, строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладання додаткового договору не потребується). Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 цього договору, за виключенням дати повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, зазначеної у графіку розрахунків. Згідно з пунктом 3.4 кредитного договору у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разу, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1, 8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1, 8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. При цьому клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору. Відповідно до пунктів 4.4 кредитного договору, у випадку прострочення повернення суми кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 (дев`яносто) днів; на 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн.; на 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; на 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. З додатку № 1 до кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобов`язався до 02.11.2018 року повернути ТОВ «Авентус Україна» 4 012, 00 грн. кредиту, з яких: 4 000, 00 грн основна сума кредиту, 12,00 грн проценти за користування кредитом протягом 30 днів. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054,\~за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Положення ч. 1 ст.205 ЦК України\~ визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526\~ЦК\~України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За положеннями ч. 1\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. \~Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ч. 2\~ст. 536 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6\~ст.11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи вбачається, що 03.10.2018\~року\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 341701, у вигляді електронного документа, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4 000, 00 грн. строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 0. 01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3, 65 % річних) у межах строку надання. Договір про надання фінансового кредиту № 341701 містить відомості про те, що останній підписано електронно-цифровим підписом 03.10.2018 року о 09-54-49 годині. Отже, судом встановлено, що договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту. Підписавши кредитний договір [PERSON] посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Авентус Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронно-цифрового підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону У країни «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору. Прийняті на себе зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 341701, ТОВ «Авентус Україна» виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов укладеного договору. Кредитна заборгованість [PERSON] договором № 341701 від 03.10.2018 року становить 16 880, 00 грн., яка складається з 4 000, 00 грн. сума боргу за тілом кредиту, 2 160, 00 грн. сума боргу за відсотками, 10 320, 00 грн. пеня, 400, 00 грн. - штраф. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» »права\~вимоги,\~зазначені у\~відповідних Реєстрах\~прав вимоги,\~а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату на умовах, визначених цим договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. 30.01.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду № 11 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року, відповідно до якої сторони домовились про наступне, а саме: викласти п.3.1.1 договору в наступній редакції: «Фінансування належна до сплати кліжєнту сума грошових коштів встановлюється в кожому реєстрі прав вимог окремо та складає 22, 00 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту); викласти п.3.1.2 договору в наступній редакції, а саме: «Фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог і складає 823 568, 44 грн. сплачується фактором шістьма платежами. Згідно із реєстром прав вимоги № 12 від 30.01.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором 03.10.2018 року. 25.07.2024 року загальними зборами учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було прийнято рішення про зміну найменування Товариства та затверджено повне найменування ТОВ «ВІН ФІНАНС». У відповідності до п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст.516\~ЦПК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст.1077,\~1078 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, оскільки відповідач не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору про надання фінансового кредиту № 341701 від 03.10.2018 року, та зважаючи на відступлення прав вимоги попереднім кредитором факторові ТОВ «ВІН ФІНАНС», не виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із [PERSON] кредитної заборгованості у розмірі 16 880, 00 грн. Щодо стягнення з відповідача нарахованих інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних суд зазначає наступне. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до положень ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». За розрахунком\~позивача 3 % річних та інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання за основним боргом за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року вбачається, що основна сума заборгованості за договором становить 16 880, 00 грн. Інфляційні витрати (інфляційне збільшення) за останній період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року становлять 3 691, 06 грн., а також 3% річних (штрафні санкції) за період прострочення грошового зобов`язання становлять 1 520, 59 грн., що разом складає 22 091, 65 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язання та 3 % річних за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року. За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. За положеннями\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги № 33 від 22.03.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», детальний опис робіт (надання послуг), відповідно до якого підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості становить 5 000, 00 грн. та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 04.07.2025 року За встановлених обставин, зважаючи на те, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі, як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат. Отже, в порядку\~ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень, а всього 7 422, 40гривень.

Outcome: approved