Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-07 00:00:00

25 червня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 663926894 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV63JH8 відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор перерахував відповідачу 09 листопада 2021 року грошові кошти у розмірі 19750 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , яка ним вказана у заявці при укладенні кредитного договору. Згідно укладеного договору факторингу № 28-1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, право вимоги за кредитним договором № 663926894 від 09 листопада 2021 року перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Вподальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та реєстру прав вимог №10 від 31 липня 2023 року, право вимоги по вказаному кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». В подальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, право вимоги по кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 42454,67 грн, з яких 19750,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22704,67 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попередніх кредиторів. Просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» суму заборгованості за кредитним договором № 663926894від 09.11.2021 року в розмірі 42454,67 грн, а також судові витрати - судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» - Тараненка А.І. та витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо [PERSON] , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 15 вересня 2025 року. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 15 вересня 2025 року у АТ «Універсал Банк» витребувано інформацію щодо [PERSON] за період з 09.11.2021 року по 14.11.2021 року, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 115 на звороті). Одночасно у позовній заяві просить розгляд позовної заяви здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення (а.с. 7 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на зареєстроване місце проживання та на адресу, зазначену у позовній заяві, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 118, 119). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 663926894 (далі - кредитний договір), який є електронним документом та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV63JH8 (а.с. 13 на звороті-17). Крім того, 09 листопада 2021 року [PERSON] в електронній формі підписав паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору № 663926894 від 09.11.2021 року, заявку на отримання коштів в кредит від 09.11.2021 року, у якій зазначено його персональні дані та номер карти 4441-11ХХ-ХХХХ-5001 (а.с. 12-13, 24). Положеннями п. 5.2 та п. 5.14 кредитного договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно- телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідки щодо дій позичальника вбачається, що [PERSON] 09 листопада 2021 року о 03:28:12 на номер телефону [NUMBER] направлено одноразовий ідентифікатор MNV63JH8 для підтвердження поданої заявки на кредит та договір № 663926894 від 09.11.2021 року (а.с. 25-31, 32). Отже, договір № 663926894 від 09.11.2021 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV63JH8, який був надісланий на вказаний [PERSON] номер телефону, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 19750 грн строком на 140 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою, що становить 0,69 % в день від суми кредиту та за базовою процентною ставкою, що становить 1,30 % в день від суми кредиту на умовах, викладених в п. 1.6 Договору (п. 1.2, 1.4, 1.5). Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів, здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує за датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Згідно п. 1.3 кредитного договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано [PERSON] кошти в розмірі 19750 грн на картку № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується платіжним дорученням № 4fc0f256-5faf-4820-82f9-cc59d1287a31 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 09.11.2021 року (а.с. 35). Із відповідей АТ «Універсал Банк» від 11.08.2025 року № БТ/Е-11824 та від 03.10.2025 року № БТ/Е-14644 вбачається, що платіжну картку № [NUMBER] банком емітовано на ім`я [PERSON] , на яку 09.11.2021 року було зараховано грошові кошти в сумі 19750 грн. Також, номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком (а.с. 110, 121-125). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак, [PERSON] не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у [PERSON] станом на 01 лютого 2022 року виникла заборгованість у розмірі 39630,42 грн, з яких 19750 грн тіло кредиту, 19880,42 грн проценти (а.с. 66-67). Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідач будь яких доказів не надав. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходить до ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 42А-42Д). В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено ряд додаткових угод, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно, а саме: 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором № 663926894 від 09.11.2021 року на загальну суму 39630,42 грн, з яких 19750,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 19880,42 грн заборгованість по відсотках (а.с. 43-44). Починаючи з 02 лютого 2022 року по 12 лютого 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки [PERSON] і надалі не сплачував заборгованість. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс», згідно якого заборгованість станом на 31 липня 2023 року становить 42454,67 грн, з яких 19750 грн - тіло кредиту, 22704,67 грн - відсотки (а.с. 68). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» за плату права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 46-50). В подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 30 грудня 2024 року включно, а саме: 03 серпня 2021 року укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, 30 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (а.с. 50 на звороті, 51). Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року підписаного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ними, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором № 663926894 від 09.11.2021 року на загальну суму 42454,67 грн, з яких 19750 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 22704,67 грн заборгованість по відсотках (а.с. 52-53). 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» зобов`язується за плату відступити ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 55-59). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло реєстр боржників (а.с. 62). Із витягу Реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, вбачається, що у [PERSON] згідно кредитного договору № 663926894 сума заборгованості становить 42454,67 грн, з яких 19750 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 22704,67 грн заборгованість по відсотках (а.с. 60-61). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021 року. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021 року, сформованого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», сума заборгованості [PERSON] становить 42454,67 грн, з яких прострочене тіло -19750 грн, прострочені відсотки -22704,67 грн (а.с. 69). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищенаведеним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 663926894 від 09 листопада 2021 року у розмірі 42454,67 грн, з яких з яких 19750 грн - сума кредиту, 22704,67 грн - сума нарахованих процентів. Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (а.с. 70-71), додаткову угоду від 30.05.2025 року №25770538656 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с. 72); акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року (а.с. 73), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021, 2 год. - 5000 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021, 2 год. - 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , 1 год. - 500 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 663926894 від 09.11.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , 1 год. - 500 грн, а всього 7000 грн. Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 виданого 24 квітня 2012 року Тараненку Артему Ігоровичу (а.с. 74). Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив їх неспівмірність. Враховуючи наведене, те, що позов задоволено повністю, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved